. 50 



svale og den Store Skraape (Procellaria leucorrhoa, Puffinus 

 major) lignende Egenskaber sora den; men begge ere spinklere. 

 Om Vinteren færdes de over Havet længere mod Syd. Ingen 

 af dem har Stormfuglens lyse Farve. 



Præstekrave, Stenvender, Islandsk Ryle og Seining [Ægia- 

 litis hiaticula , Strepsilas interpres , Tringa canutus , Calidris 

 arenaria) ere udrustede paa lignende Maade som den Sortgraa 

 Ryle, hvis nære Slægtninge de ere ; men dens Evne til at finde 

 sig i Grønlands Vinter have de ikke. Deres hurtige, udholdende 

 Flugt sætter dem istand til at udnytte den korte grønlandske 

 Sommer, til i rette Tid at naa deres Ynglepladser, selv i den 

 nordligste Del af Landet, og til at forsvinde igjen, førend 

 Vinteren kommer. Af Føde er der tilstrækkeligt for dem, 

 Orme, Krebsdyr, Insektlarver o. s. v., ved Bredderne baade af 

 det salte og det ferske Vand. 



Odinshane og Thorshane (Phalaropus hyperboreus^ Ph. 

 fulicarius) ere endnu spinklere Skabninger end de andre grøn- 

 landske Ryler ; men et Fortrin have de i deres Svømme-Evne ; 

 de kunne finde Føden ogsaa ude paa Havet, hvor de paa Over- 

 fladen kunne opsamle smaa Krebsdyr o. s. v. Nogen særlig 

 Frygt for Is have de ikke, lige saa lidt som de andre grøn- 

 landske Fugle ; men en Grund til at indfinde sig sent om 

 Foraaret have de i deres Forkjærlighed for Indsøer, ved hvis 

 Bredder de helst have deres Rede. 



Den Kløfthalede Maage (Larus sabini) er den mindste af 

 de Maager, der stadig yngle i Grønland, og nogen særlig Til- 

 lempning til højnordiske Forhold har den tilsyneladende ikke ; 

 men i Hovedsagen er den stillet under lignende Vilkaar som 

 de andre Maager; maaske er den nok saa god en Flyver som 

 de fleste andre. 



Havternen [Sterna macrura) er vel blandt Maagefamiliens 

 ypperste Medlemmer, uddannet som Flyver som kun faa andre, 

 med usædvanlig lange spidse Vinger og lang kløftet Hale, saa 

 hjemme i Luften, at den kun sjelden faar Brug for Fødderne, 



