Arten, ogsaa Slægten, er amerikansk; dog yngler den desuden 

 paa Island. Ogsaa i Labrador har den hjemme. 



9. Pagonetta glacialis (L.). Ilavlit. 



Anas hiemalis L.: Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 71. — Clangula 

 glacialis: Holbøll, Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 435. — Harelcla gla- 

 cialis (L.): Reinhardt juii., Vidensk. Medd. 1853, p. 84 (kun Navnet). 



Hareida glacialis (L.): Dresser, Birds of Europe, VI, 1875. — Harelda 

 hyemalis (L.): Baird, Вгелуег, Ridgway, Water Birds of N. Amer., 11, 1884. — 

 Harelda glacialis: Coues, Key N. Amer. Birds, 1884. — Clangiila hyemalis 

 (L.) : Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. — Harelda glacialis (L.): 

 Salvadori, Calal. Birds Brit. Mus. XXVII, 1895. 



Vestgj-ønlandsk. Aglek, efter Stemmen. (Fabricius.) — Agdlek. (Rink, 

 Helms.) — Østgrønlandsk. Agterajik. (Rink.) 



Mellem de foreliggende 15 grønlandske Havlit-Skind og 

 Skind fra Danmark er der ingen Forskjel at opdage. 



Havlitten yngler almindelig langs Grønlands Vest- og Øst- 

 kyst; ogsaa ved Nordkysten findes den, men faatallig. Den er 

 tildels Standfugl; Nord-Grønland forlader den for Vinteren; 

 men i Syd-Grønland findes den paa den Tid i Mængde. Den 

 færdes baade ude mellem Øerne, langs selve Kysten og inde i 

 Fjordene; Yngletiden tilbringer den mest ved Ferskvandssøer, 

 paa hvis Bredder den bygger sin Rede ; men Ungerne føres 

 ofte strax til Stranden. Som dens Føde nævner Holbøll Margarita 

 helicina , Modiolaria faba , Tellma , Mya arenaria og smaa 

 Krebsdyr, Fabricius nævner særlig Modiolaria lævigata; den 

 skal ikke dykke dybere end paa 8 Favne, oftest paa Sandbund. 

 Reden bygges i Græsset og udfores med Fuglens egne Dun. 

 Æg ere fundne fra 1ste Juni til 14de Juli. I Yngletiden lever den 

 parvis ; om Vinteren samles den i Flokke ; men ogsaa Sommeren 

 igjennem skal der kunne sees Flokke af unge ikke ynglende 

 Fugle. Morgen og Aften trækker den ofte ud elier ind gjennem 

 Fjordene, men ikke saa lovbundet som Ederfuglene. 



Ved Nanortalik nævner Vahl den, i Haandskrift, som overvintrende 

 1828—29. 



I Egnen ved Julianehaab saa Bruun den i Juni og Juh 1894 

 parvis eller enkeltvis i de smaa Søer paa Landtungen mellem 

 Tunugdliarfik- og Sermilik-Fjord, i hver Sø kun ét Par. I Fjordene 



