89 



I Søer paa Sydsiden af Disko saa Giesecke flere 30te Juli 

 1812. Skind fra Godhavn haves i Museet. 



Ved Karajak - Fjord inderst i Umanak- Fjord kom den, efter 

 Vanhoffen, i 1893 først i Juni til de ferske Søer inde i Land, hvor 

 den ynglede. 



I Aabninger i Isen udfor Svartenhuk blev den set af Suther- 

 land 23de Maj 1850; ligeledes ved Kysten Nord for Svartenhuk, 

 paa 72° 12', 29de Maj. 



Ved Upernivik yngler den almindelig, efter hvad Fencker med- 

 deler. I 1886 fik han dér de første Æg i Aaret 14de Juni. Nylig 

 udklækkede Unger nævnes 2den August samme Aar. Flyvefærdige 

 Unger omtales i de første Dage af September 1889. I 1890 viste 

 den sig allerede i Marts i de aabne Vaager. — Skind derfra haves 

 i Museet. 



Ved Berry-Island, paa 73° 20', fandt Sutherland den talrig 

 12te Juni 1850. 



En Flok Hanner set ved Kap Parry 12te Juni 1873 nævnes af 

 Bessels. 



Hanner og Hunner skudte mellem 16de og 21de Juni 1892 i 

 Tukto- og Glacier-Valley ved Inglefield-Bugt nævnes af Stone. 



Ved Port Foulke indfandt den sig, efter Hayes, i 1861 i Be- 

 gyndelsen af Juni. 



Ved Littleton-0 fandt Kane den i Mængde i Juli 1854. 



Ved Rensselaer- Bugt nævner Kane to Havlitter som komne 

 16de Juni 1854. 



Ved Thank-God-Harbour nævner Bessels den som ikke almindelig, 

 men dog ynglende, i Sommeren 1872. En Rede med 11 rugede 

 Æg fandtes 14de Juli tæt ved Stranden. 



Fra den sydlige Del af Østkysten nævnes den af Graah i 1832. 



Ved Angmagsalik blev den, efter Bay, set 24de September 

 1892. — I Egnen yngler den, efter hvad J. Petersen meddeler 

 i 1897. 



Inde i Scoresby-Sund , ved Danmarks-Ø , var der , som Bay 

 meddeler, flere større Flokke 1 2te September 1891 og i den følgende 

 Tid indtil 27de September. 5te Juni 1892 viste sig igjen to Hav- 

 litter, der kastede sig i en Pyt af Smeltevand paa Isen, og i den 

 følgende Tid var Arten næsten daglig at se, endnu i Slutningen af 

 Juli, enkeltvis, parvis eller i smaa Flokke paa 4—5 Stykker. I 

 Maven havde de oftest Skaller af Saxicava. 



Paa „Germania"- og „Hansa"- Rejsen i 1869 — 70 blev den. 



