Ill 



en enkelt; 12te Februar var den kommen i stor Mængde, og fra 

 midt i Februar til midt i Marts var den endogsaa talrigere end 

 Ederfuglen ; men derefter aftog den , medens Ederfuglen tiltog i 

 Mængde; midt i April var der kun faa tilbage, og den sidste blev 

 skudt den 29de. — Ogsaa Helms saa den kun om Vinteren ved 

 Ivigtut. 2den December 1890 blev den for første Gang den Vinter 

 set med Sikkerhed paa Fjorden: under en heftig Sydøst-Storm laa 

 3 gamle Hanner udfor Ivigtut. Senere i December og i Januar 

 1891 laa der ofte nogle udfor Ivigtut, men kun under Sydøst- og 

 Sydvest-Storme; saa snart Vejret blev roligt, forsvandt de igjen; i 

 December var der kun faa sammen , hen i Januar tiltog Mængden, 

 saa at indtil 100 kunde sees ad Gangen; de fleste vare gamle 

 Hanner ; kun en eneste Gang laa en Ederfugl , en Han , iblandt 

 dem. 5te Marts laa de i hundredevis ved Iskanten omtrent 1 Mil 

 fra Ivigtut. Sidst i April og i Maj saaes en Del baade inde i 

 Fjorden og ved Mundingen. De trak Morgen og Aften paa samme . 

 Maade som Ederfuglen. 22de Maj blev en ung Han skudt; senere 

 blev ingen set. 



Ved Arsuk saa Krabbe den i 1889 — 90 i Mængde fra først 

 i Oktober til sidst i Maj, tildels sammen med Ederfuglen. Mængden 

 var størst i April, derefter hurtig aftagende. 15de Juni blev en 

 skudt fra en Flok et Par MilNord for Arsuk. — I Vinteren 1892 — 93 

 skulde den, efter Helms, kun være set i ringe Tal ved Arsuk og 

 Ivigtut, og sidst i April og i første Halvdel af Maj vare ingen at 

 se langs Kysten; Vinteren havde været usædvanlig mild hele Landet 

 over. Sidst i Maj og i Juni saaes enkelte Gange nogle ved Arsuk, 

 saaledes 13de Juni en Flok paa 33 unge Hanner. I Begyndelsen 

 af Oktober viste sig Flokke af unge Fugle udfor Arsuk. Efter 

 Grønlændernes Udsagn skulde den indfinde sig om Efteraaret tid- 

 ligere end Ederfuglen. 



Fra Frederikshaab-Egnen var den velkjendt for Fabricius. 



Som kommende om Vinteren paa Godthaab-Fjord nævnes den 

 af Holbøll. I Breve af 1823 og 30 skriver han, at den visse Aar 

 indfinder sig i uhyre Mængde, og da især i Februar, Marts og April ; 

 men andre Aar skal den knap sees. 



Ved Holstenborg skal den, efter Brummerstedt, pleje at komme 

 sidst i November for at overvintre og vandre bort igjen sidst i 

 Marts. — I Davis-Strædet udfor Holstenborg, omtrent, saa Goodsir 

 store Flokke sidst i April 1849. 



