140 



{Puffinus anglorum.) 



(Hagerup, Birds of Greenl., 1891, p. 48. omtaler, efter Benzon's 

 Fortegnelse over hans Samling, en Albino fra Umanak, 1872. Det 

 paagjeldende Skind er overgaaet til Museet og viste sig at være af 

 Fulmarus glacialis.) 



Arten er nordatlantisk, ogsaa ynglende paa Færøerne og Island, 

 men neppe ved Amerikas Kyst, hvor den dog viser sig. 



31. Puffinus major Faber. Stor Skraape. 



Procellaria puffinus L.: Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 87. — 

 Puffinus cinereus: Reinhardt sen., Vidensk. Selsk. Skr., VII, 1838, p. 94. 

 — Holbøll, Naturhist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 431. — Puffinus major Faber: 

 Reinhardt jun., Vidensk. Medd. 1853, p. 84 (kun Navnet). 



Puffinus major Faber: Dresser, Birds of Europe, VIII, 1877. — Baird, 

 Brewer, Ridgway, Water Birds of N. Amer., II, 1884. — Coues, Key N. Amer. 

 Birds, 1884. — Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. — Puffinus gravis 

 O'Reilly: Salvin, Catal. Birds Brit. Mus. XXV, 1896. 



Vestgrønlandsk. Kakordlungnak: en ualmindelig Kakordluk, Fulmarus 

 glacialis. (Fabricius.) 



Den Store Skraape er en almindelig Sommergjæst langs 

 Grønlands Vestkyst fra Sydspidsen indtil 65V2°; men den synes 

 ikke at yngle i Landet. Den viser sig fra først i Maj til Slut- 

 ningen af September; i Oktober 1834 fandt Holbøll, at den 

 havde forladt Davis-Strædet, og i Atlanterhavet saa han den 

 heller ikke, medens Puffinus anglorum dér var at se i Mængde, 

 Paa Strækningen mellem 63 ° og 65V2 °, hvor Grønlands 

 fiskerigeste Banker findes, skriver Holbøll, er den allertalrigst. 

 Den færdes mest ude paa Havet; men i ïaage kan den komme 

 i saa stor Mængde ind paa Fjordene, at den næsten dækker 

 Vandet; saa snart Taagen letter, forsvinder den pludselig som 

 ved Hexeri. Især ved Sukkertoppen kommer den jevnlig ind 

 ved Kysten ; endogsaa uden Taage kommer den dér om Aftenen 

 ind mellem Øerne. De store Ismasser undgaar den. Den er 

 paafærde baade om Dagen og om Aftenen. Naar Søen gaar 

 højt, i eller efter Storm, flyver den mellem Bølgerne, som den 

 véd at følge ; men ser den et Bytte i selve Bølgen, griber den 

 det, medens den med stillestaaende Vinger flyver gjennem 

 Bølgen, altid imod den. — Allerede Fabricius nævner den, i 

 sit Haandskrift, som visse Aar i August med Taage kommende 



