165 



Ved Nanortalik fandt Vahl den overvintrende 1828 — 29, som 

 meddelt i Haandskrift. 



Fra Julianehaab har Museet modtaget dens Æg i 1849. — 

 Ved Julianehaab saa Bruun den i Sommeren 1894 jevnlig inde i 

 Igaliko- og Tunugdliarfik-Fjord. Grønlænderne sagde, at den fandtes 

 ved Fjordene hele Aaret, i Yngletiden parvis ved smaa Søer, senere 

 i Flokke ved Stranden. 



Ved Kysten mellem Julianehaab og Tigsaluk fandt Bruun den 

 almindelig. Paa Øerne Syd for Sanerut fandtes Æg 30te Maj og 

 2den Juni 1894. 



Ved Ivigtut saa Hagerup i 1886 — 88 om Sommeren kun nogle 

 faa ; men fra Begyndelsen af Oktober , Vinteren igjennem var den 

 almindelig. — I 1890 — 91 fandt Helms den ligeledes enkeltvis om 

 Sommeren ved Ivigtut; men fra 8de Oktober 1890 var den alminde- 

 lig overalt ved Stranden, indtil Fjorden frøs til midt i Januar. I 

 Sommeren 1890 havde Grønlændere fundet et Par ynglende en Mil 

 fra Ivigtut; 6te Juni saa Krabbe en enkelt ved Ivigtut; 29de Juni 

 fandtes den ynglende et Par Mil Syd for Ivigtut. Om Vinteren var 

 den oftest i Flokke paa indtil 10; kun én Gang saa Helms en Flok 

 paa henved 50. 5te Februar 1891, efter at Fjorden havde været 

 tillagt i tre Uger , kom en enkelt yderst udmattet flyvende til Land 

 ved Ivigtut. Flokkene færdedes overalt ved Kysten , baade paa 

 Sandbund ved Elvenes Udløb og ved Foden af de stejle Klipper. 



Ved Arsuk saa Krabbe den ikke om Sommeren i 1889 — 90; 

 fra først i Oktober til sidst i April var den derimod almindelig, dog 

 ikke i store Flokke. — I 1893 fandt Helms den ynglende paa 

 Øerne ved Arsuk, men ikke i stort Tal. Flyvefærdige Unger bleve 

 sete 14de Juli nær Arsuk. Fra Midten af September begyndte den 

 at blive almindeligere. 



Ved Frederikshaab maa Fabricius have haft rig Lejhghed til 

 at lære den at kjende til alle Aarstider, at dømme efter den ind- 

 gaaende Fremstilling af dens Livsforhold, der findes i hans Haand- 

 skrift. Han omtaler at have set Flokke paa vist 100 om Vinteren. 

 — Jørgensen nævner den i sin Dagbog fra 1841 som ynglende ved 

 Frederikshaab. 



Fra Fiskenæs har Museet faaet den tilsendt i 1836. Fra 

 samme Sted nævner Finsch Skind fra baade Sommer og Vinter. 



Ved Godthaab er det, at Holbøll har gjort en væsenlig Del af 

 sine Iagttagelser over dens Færden til forskjellige Aarstider; i Brev 



