ш 



60. Phalaropus fulicarius (L.). ïhorshane. 



Tringa fulicaria L. : Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 111. — Phalaro- 

 pus platyrhynchus : Holbøll, Natuihist. Tidsskr., Bd. 4, 1843, p. 411. — 

 Phalaropus fulicarius (L.): Reinhardt jun., Vidensk. Medd. 1853, p. 83 

 (kun Navnet). 



Phalaropus fulicarius (L.): Dresser, Birds of Europe, VII, 1874. — 

 Baird, Brewer, Ridgway, Water Birds of N. Amer., I, 1884. — Coues, Key 

 N. Amer. Birds, 1884. — Grymophilus fulicarius (L.): Ridgway, Manual 

 N. Amer. Birds, 1887. — Phalaropus fulicarius (L.): Seebohm, Chara- 

 driidæ, 1888. — Grymophilus fulicarius (L.): Sharpe, Catal. Birds Brit. 

 Mus. XXIV, 1896. 



Vestgrønlandsk. Kajok (?) (Fabricius.) 



22 grønlandske Skind foreligge, af voxne og Unger, ikke 

 afvigende fra europæiske. 



Thorshanen findes som almindelig ynglende langs den 

 nordlige Del af Vestkysten Nord for 68°, sikkert ogsaa ved 

 Nordkysten ; paa Vestkystens sydlige Del sees den kun paa 

 Vandring. Efter Holbøll er den af alle Grønlands Trækfugle 

 den, der kommer senest, ikke før Juni; sidst i September 

 forlader den Landet. Den færdes mest paa Havet og svøm- 

 mer gjerne i Brændinger ved Skjærene ; paa Vandring langs 

 Kysten viser den sig sjelden undtagen ved de yderste Øer, 

 oftest efter Storm; i Juni 1835, da Holbøll i 18 Dage var 

 indesluttet af Isen i Davis-Strædet, saa han den daglig svømme 

 mellem Isslykkerne. Reden har den ved Bredden af ferske 

 Søer paa Øerne udenfor Kysten, ikke inde i Fjordene. Æg ere 

 fundne fra 3dje Juni til ind i Juli. I August ere Ungerne flyve- 

 færdige , og i September svømme de ved de yderste Øer i 

 Flokke med de gamle. I Levemaade skal den iøvrigt have stor 

 Lighed med Odinshanen. 



Fra Julianehaab haves i Kjøbenhavns Museum et Skind mod- 

 taget i 1847. 



Ved Ivigtut saa Helms 17de Juni 1890 tre svømmende sam- 

 men temmelig langt inde i Fjorden ; en af dem blev skudt. 



Fra Frederikshaab fik Fabricius den tilsendt i 1793, som han 

 meddeler i sit Haandskrift; selv havde han ikke set den i Grønland. 



Ved Godthaab sees den kun sjelden, meddeler Holbøll i Brev 

 fra 1823. 



