177 



L. cachinnans Pall. : Baird, Brewer, Ridgway, Water Birds of N. Amer., II, 

 J 884. — Larus argentatus & L. argentatus smithsonianus & L. occiden- 

 talis & L. cachinnans & L. affinis: Coues, Key N. Amer. Birds, 18S4. — 

 Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. — Larus argentatus Brunn. & 

 L. affinis Rhdt. & L. occidentalis And. & L. cachinnans Pall. : Saunders, 

 Catal. Birds Brit. Mus. XXV, 1896. 



Af de foreliggende tre grønlandske Havmaage-Skind ere 

 kun de to af gamle Fugle; det ene af dem er af Artens typiske 

 atlantiske Race, vist af den langtfra altid kjendelige amerikanske 

 underrace var. smithsonianus] det andet er af den asiatiske, 

 sibiriske, var. affinis, der oftest regnes for en egen Art. 



Det nævnte Skind af den typiske Race har Vingens Længde 

 455mm Derefter er der maaske størst Sandsynlighed for, at 

 Fuglen er kommen fra Atlanterhavets Amerika-Side, hvor Hav- 

 maagen oftest skal være større end ved Europa-Siden; de fore- 

 liggende 7 danske og færøiske Skind ere i hvert Fald mindre, 

 med Vingelængde fra 370 til 440; men et Skind fra Middel- 

 havet har Vingen 450, og fra Norge nævner CoUett (Nyt Mag. 

 f. Naturv. Bd. XXXV, 1894, p. 308) en Havmaage med Vingen 

 459 ; og omvendt kunne de amerikanske Havmaager være lige 

 saa smaa som de europæiske. Over den hvide Spids paa 2den 

 Svingfjer findes et ret bredt sort Tværbaand, hvad ogsaa skal 

 være det almindelige hos den amerikanske ^var . smithsonianus"' , 

 men heller ikke er helt ejendommeligt for den. — Med Sikker- 

 hed kan det ikke siges, hvorfra den nævnte grønlandske Hav- 

 maage stammer. 



Det foreliggende Skind af var. affinis er Typen for „Larus 

 affinis Rhdt.". Den er tilstrækkelig afvigende fra den typiske 

 Larus argentatus til at kunne regnes for en egen Race af 

 Arten, men neppe forskjellig nok til at regnes for en egen 

 Art. Den afviger fra den typiske L. argentatus ved at have 

 en noget mørkere graa Farve paa Ryg og Vinger; desuden skal 

 den have rød, ikke gul. Øjering og Fødderne „orangeokker" 

 (efter Opgivelse af Finsch), ikke kjødfarvede. Hvad Værd der 

 maa tillægges ForskjeUen i Farve af Øjering og Fod, er ikke 

 til at sige endnu; Forholdet er vist ikke efterset paa ret 

 XXI. 12 



