210 



{Lestris longicauda.) 



Stercorarius parasiticus (L.): Dresser, Birds of Europe, VIII, 1876. — 

 Stercorarius longicaudus Vieill. : Baird, Brewer, Bidgway, Water Birds of 

 N. Amer., II, 1884. — Stercorarius buffoni: Coues, Key N. Amer. Birds, 1884. 



— Stercorarius longicaudus Vieill.: Ridgway, Manual N. Amer. Birds, 1887. 



— Stercorarius parasiticus [h.]: Saunders, Catal. Birds Brit. Mus. XXV, 1896. 



15 grønlandske Skind foreligge, deraf de 13 af udfarvede 

 eller næsten udfarvede Fugle. De vise ganske lignende Forskjel- 

 ligheder som Skindene af L. parasitica. Af de udvoxne Fugle 

 er en næsten helt sodbrun , kun med svag Antydning af gult 

 Baand om Halsen ; en er sodbrun, med tydelig mørkere Hætte, 

 med svagt gulligt Baand om Halsen og med hvidlig Bug ; fem ere 

 sodbrune med mørkere Hætte, bredt hvidgult Baand om Halsen 

 og det meste af Undersiden hvidt; sex have den Farvetegning, 

 der regnes for den typiske. Af de to unge Fugle i baandet 

 Dragt er en mørk og en lys. — Mellemfoden hos de voxne 

 Fugle er blaalig, dog ofte med større eller mindre sorte Pletter: 

 selve Foden er sort. 



(Trods Artens store Foranderlighed og dens store Lighed med 

 L. parasitica har der, for de grønlandske Fugles Vedkommende, 

 ikke været nogen Vanskelighed ved at kjende den. Dens Ejendom- 

 meligheder, at have et mindre Næb med kortere Voxhud, og at have 

 hvidt Skaft kun paa de to yderste Svingfjer, have altid været vel 

 udprægede. De gamle Fugle kunne desnden kjendes paa de endnu 

 længere spidse Halefjer og paa den, væsenhgst, blaalige Mellemfod. 

 I den typiske Dragt kan den ogsaa kjendes paa den lysere graa 

 Farve og paa, at Bugen bagtil er graa, ikke næsten helt hvid.) 



Den Lille Kjove yngler paa den nordlige Del af Vest- og 

 Østkyst og paa Nordkysten; Syd for 68° skal den kun sjelden 

 sees ved Kysten. Den synes at være fuldstændig Trækfugl. 

 Holbøll havde ikke set den jage andre Fugle; derimod saa han 

 den fiske paa lignende Maade som Ternerne, og i dens Spiserør 

 fandt han Levninger af Fiske og Krebsdyr; hvor Lemminger 

 findes, skal den for en stor Del leve af dem, som det iagttoges 

 af Feilden og Greely paa Grinneil-Land ; ogsaa Planteføde skal 

 den æde. Den yngler i Selskab og skal, efter Holbøll, næsten 

 altid sees flokkevis. 



