236 



(ÄIca impennis.) 



klædt med indadvendte smaa Kirteltænder, omtrent 22 i Tal ; langt 

 bag dem følger efter en glat Fordybning en ægformet stor Forhøj- 

 ning, der er delt i to ved en dyb Længde-Skramme (o: Luftrørets 

 Munding) , hvis bageste Fløje ere overvoxede med en Del tiltrykte 

 smaa indadvendte Kirteltænder. (Tungen har altsaa været næsten 

 ganske som hos Alca torda, saaledes som det ogsaa sees paa de 

 anatomiske Præparater af to islandske Gejrfugle, der findes i Museet 

 i Kjøbenhavn.) 



Gejrfuglen kom, før sin udryddelse, som aarlig Gj^^^^ ^^' 

 Grønland Eftersommer og Forvinter, vistnok paa Strejftog, efter 

 Yngletiden, fra sine nærmeste større Ynglesteder, ved New- 

 foundland o. s. V. Ved Grønlands Kyst har den dog maaske 

 ogsaa ynglet i ringe Tal, stadig eller af og til. 



Den ældste Efterretning om Gejrfuglen som grønlandsk inde- 

 holdes i Bjørn Jonssøn's Fortælling om Islænderen Latra- Clemens, 

 der ved Aar 1 590 saa en Baad blive fyldt med Gejrfugle , som 

 toges paa Gunnbjørn-Skjærene ved Grønlands Østkyst. Vel sagtens 

 har Gejrfuglen dér haft en Yngleplads. 



Fra Egede, Granz og Glahn haves kun tarvelig Undei^etning. 

 — Men Fabricius giver, især i sit Haandskrift, udførlig Oplysning 

 om Gejrfuglens Færden i Egnen ved Frederikshaab , efter de Er- 

 faringer, han havde samlet i Aarene 1768 — 74. Han siger om 

 den, at den næsten kun viste sig i Tiden fra September til Januar, 

 undertiden i temmelig stor Mængde, men de fleste Vintre kun faa- 

 tallig , næsten altid langt tilsøs , meget sjelden imellem Landene og 

 aldrig paa Land; oftest saa man unge Fugle. Hvor den ynglede, 

 vidste man ikke; Grønlænderne havde aldrig set dens Rede, skjønt 

 de fartede rundt til næsten alle omliggende Øer; kun var der nogle 

 meget afsides Steder, hvortil man ikke kom, og dér mente man, at 

 den maatte yngle paa bratte Klipper mod Havet; „at dens Yngle- 

 steder ej maa være saa ganske langt borte, men at nogle maa 

 yngle paa en eller anden folkeløs Udhavs-0 langt vester ude, sluttes 

 deraf, at man i August Maaned træffer undertiden imellem Landene 

 Unger, der endnu have Dun, altsaa ej kunne være komne langt fra 

 over det vilde Hav" ; i Fauna Groenlandica nævner Fabricius end- 

 ogsaa en Unge , kun klædt med graa Dun , der mentes at være 

 nogle faa Dage gammel, set i August. (Det er maaske ikke umu- 

 ligt, at Haandskriftets Udtryk: „Unger, der endnu have Dun" 

 støttes paa denne ene lille Dununge.) Til Føde havde den Cottus 



