238 



{Alca impennis.) 



saa tidlig, siger Steenstrup, at den allerede i Junis Midte gik tilsøs 

 med den svømmedygtige Unge, og den skulde ikke lægge Æg anden 

 Gang, naar det første Æg blev den frataget; det vilde derfor være 

 meget lidt troligt, at en Danunge skulde kunne træffes saa sent 

 som i August; og endelig „maa vel ogsaa den i Ungen fundne 

 udelukkende Planteføde vække nogen Mistanke imod dens Alke. 

 natur". Men overfor Fabricius har man ikke Ret til uden videre 

 at tro paa en Fejltagelse. Han kjendte den voxne Gejrfugl saa 

 godt, at det er usandsynligt, at han skulde miskjende dens Unge; 

 og han var saa fortrolig med Grønlands andre Fugle, at en For- 

 vexling ogsaa af den Grund næsten maatte være umulig; den eneste 

 nordiske Fugl, hvis Unge maaske ved et meget flygtigt Øjekast 

 kunde minde om Gejrfuglens, er Islommen ; men den og dens Yngle- 

 forhold kjendte Fabricius. Hvis Gejrfuglen har ynglet i Grønland, 

 har den vel der haft senere Yngletid end i sydligere Egne, saa at 

 det ikke kunde være helt utænkeligt at se en Unge i August. Og 

 at træffe Planteføde i en Dununges Mave vilde jo være lige saa 

 uventet hos alle andre Arter, om hvilke der kunde være Tale (man 

 huske dog paa, at mange Fugle, der ellers ikke leve af Planteføde, 

 Ryler, Maager, Lommer o. s. v., undertiden tage tiltakke dermed). 

 Alt i alt maa Fabricius' Ord snarest staa til Troende — og man 

 maatte altsaa tænke sig Gejrfuglen som , i hans Tid , ynglende i 

 ringe Mængde, stadig eller undertiden, paa de yderste Skjær ved 

 Grønlands Sydvestkyst — hvis da ikke hans Iagttagelse om Dun- 

 ungen er gjort i den første Tid af hans Ophold i Grønland, inden 

 han rigtig havde lært Landets Dyr at kjende , og hans første Ind- 

 tryk har været urigtigt og tilfældigvis ikke senere er blevet rettet. 



Allerede i Begyndelsen af det 19de Aarhundrede har Gejrfuglen 

 været saa godt som forsvunden fra Grønlands Kyster. Hvad der 

 vides om den i dette Aarhundrede, er kun følgende: 



I 1815 fik Heilman i Fiskenæs en Gejrfugl, hvad der omtales 

 af Holbøll i 1840 som det eneste af ham kjendte sikre Tilfælde 

 paa dens Forekomst i Grønland i 19de Aarhundrede. Det er saa 

 godt som sikkert Skindet af denne Fugl, i Vinterdragt, der kom til 

 E. Hage's Samling og derfra er overgaaet til Zoologisk Museum i 

 Kjøbenhavn. 



I 1821 modtog Benicken (i Slesvig) gjennem Direktør Motz- 

 feldt et Skind af en Gejrfugl i Vinterdragt fra Disko. Til sin Med- 

 delelse om Fuglens Ydre o. s. v. (Isis 1824) føjer han følgende 

 Ord: „Ohngeachtet der seit mehreren Jahren für mich mit aus- 



