307 



Trods deres Tilvanthed til Grønlands Forhold maa Grøn- 

 lands Fugle mangen en Gang give tabt overfor Vejrets Haard- 

 hed. Kulden alene synes ikke at være det værste for Fuglene ; 

 der meldes nok af og til om „ihjelfrosne" Sneugler, Snespurve 

 0. s. V. ; men oftest har det vist været andre Forhold , der have 

 medført Døden, og da især Sult som Følge af uheldigt Vejr, 

 der har hindret Adgang til Føde. Fugtige Somre , med stadig 

 Regn eller stærkt Snefald, og om Vinteren pludseligt Islæg 

 over store Strækninger af Fjorde eller Hav synes derimod at 

 være de største Kilder til Vanskjebne for Fuglene. Regn og 

 Sne kunne især ødelægge Fuglenes Æg og Unger; mest ud- 

 satte i den Henseende ere vel de Fugle , der have Rede paa 

 flad Grund ; hvorledes fugtige Somre kunne ødelægge den 

 største Del af Ederfuglenes Yngel, er jo omtalt af Holbøll; men 

 uheldigt, og da vel især fugtigt Vejr synes endogsaa at kunne 

 hindre et Fuglebjergs Reboere helt i at yngle, saaledes som Kielsen 

 har iagttaget det for Ridens Vedkommende. Pludseligt Islæg 

 kan være skjebnesvangert for de voxne Ænder og Alkefugle ; 

 de se sig paa én Gang omsluttede af Is til alle Sider, flyve 

 forvildede omkring hid og did over Isen for tilsidst at dø af 

 Sult og Kulde ; hvorledes Ederfuglene derved kunne omkomme 

 i millionvis, er omtalt af Holbøll og Jørgensen; hvorledes 

 Lomvier og Søkonger kunne gaa tilgrunde, er nævnet afFencker 

 og Helms. Men hvad Vejret det ene Aar nedbryder, kan det 

 oprette igjen et andet Aar. 



Det Tab, som Falk, Ørn og Ugle, Ravn, de største Maager 

 og Ræv kunne tilføje deres Medskabninger blandt Fuglene, 

 maa i det store hele være forsvindende. De talrigste af „Rov- 

 fuglene", Ravne og de største Maager, ere saa altædende, saa 

 lidt bundne til at leve af andre Fugle , og de Rovfugle , som 

 Falk og Ugle, der mest tage levende Rytte, ere saa faatallige, at 

 deres Indflydelse paa den store Sværm af andre Fugle næsten 

 ikke kan være til at mærke. Ogsaa Ræven er saa altædende 

 og oftest saa afskaaren fra at naa Fuglenes Ynglepladser, at 



20* 



