jJen ældste Efterretning, der haves om Grønlands Pattedyr, 

 er vist den, der findes i en af de islandske Fortællinger fra Middel- 

 alderen om Erik Røde's Opdagelse af Grønland , Aar 982 , og om 

 hans Bosættelse paa Sydvestkysten; der siges, at Landet havde mange 

 Rigdomme, „baade af Sæler, Hvaler og Hvalrosser, Bjørne og mange 

 andre Slags Dyr" (Erik Røde's Saga, Grønlands historiske Mindes- 

 mærker, udg. af det kgl. Nordiske Oldskrift-Selskab , Bd. 1, 1838, 

 p. 205). 



At hvide Bjørne i Middelalderen ere bragte fra Grønland til 

 Fyrster i Еш'ора som sjeldne Kostbarheder, saaledes Aar 1054, 

 1064 og 1123, omtales i historiske Efterretninger. Fra Island, 

 hvorhen Isbjørnen af og til kommer med Drivis , tildels vel fra 

 Grønland, kjendtes den hvide Bjørn endnu langt tidligere; den 

 nævnes allerede Aar 880. (Grønl. hist. Mindesm., Bd. 3, 1845, p. 

 383—385.) 



En for sin Tid ganske mærkværdig fuldstændig Oversigt over 

 Grønlands Pattedyr findes i „Kongespejlet", skrevet af en Nord- 

 mand i det 13de Hundredaar. Som Grund til at tro, at Grønland 

 er et Fastland, der støder til andre Lande, ikke en 0, nævnes, „at 

 der er en Mængde af de Dyr, som næres paa Fastland, men neppe 

 paa Ølande. Der er mange Harer og Ulve og en stor Mængde 

 Rensdyr; Folk tro at vide, at disse Dyr ikke fødes paa Ølande, med- 

 mindre man fører dem dertil, og det tror man og at vide med 

 Vished, at intet Menneske har ført dem til Grønland, men at de 

 selv ere løbne dertil fra andre Fastlande". (Grønl. hist. Mindesm., 

 Bd. 3, p. 326—329.) Et Spørgsmaal er det vel, om ikke Ulv her 



■2V 



