322 



af Grønland; det menes at være Spidsen af den Halvø, hvorpaa 

 nu Frederiksdal ligger (se Finnur Jonsson, Grønlands gamle Topo- 

 grafi, Medd. om Grønl., 20de Hefte, 1898, p. 282). 



Oftere omtales i Sagaerne, at Nordboerne fra deres Bygder i 

 Syd-Grønland drog ud paa Fangst-Tog til Nord-Grønland , hvor de 

 fandt Sæler, Hvaler og Hvidbjørne i Mængde. (Grønl. hist. Mindesm., 

 Bd. 3, p. 241 -245, og andre Steder.) 



At Nordboerne i Middelalderen havde lært adskillige af Grøn- 

 lands Dyr at kjende , fremgaar klart nok af Indholdet af Kjøkken- 

 møddingerne ved Ruinerne af deres Huse i Egnen om Nutidens 

 Julianehaab. Der er dér bragt for Dagen Knogler af følgende vilde 

 Dyr : Cards lagopus , Ursus maritimus , Trichechus rosmarus , Eri- 

 gnathus barbatus, Phoca vitulina, Ph. foetida , Ph. groenlandica, 

 Cystophora cristata, Rangifer tarandus , foruden en Del ubestem- 

 melige Knoglestykker af Hvaler; Sæl-Knogler ere især talrige; flest 

 fmdes af Svartsiden, næstflest af Blæresæl. Af tamme Dyr findes 

 ogsaa Levninger i de samme Dynger, af Hund, Hest, Ged, Faar og 

 Oxe, flest af Ged og Oxe. (H. Winge, i D. Bruun: Arkæol. 

 Unders, i Julianehaabs Distrikt; Medd. om Grønl., 16de Hefte, 1895, 

 p. 434 — 437.) 



I de Optegnelser, som Erkebiskop Erik Walkendorff i 

 Trondhjem omkring Aar 1516 har samlet til Oplysning om For- 

 holdene i Grønland, hvormed man allerede for en Tid siden havde 

 mistet alt Samkvem, findes følgende: „Disse Ware fall udi Grøn- 

 land : Sabel-Maar , Hermelin , hvide Falche , Sielspech , noch Hval- 

 spech, Rosmertand . . . , Fisch, noch Lax, noch Eishuder och allehaande 

 Felwerch , Los, Refve, Ulffve oc Felfrasser. " I andre Afskrifter af 

 Fortegnelsen findes ogsaa opført: Bæver, Selskind, Rosmerhuder oc 

 Reeb deraf, Eenhjørningshorn , Rintzhuder, hvide og sorte Bjørne, 

 Oddere. (Grønl. hist. Mindesm., Bd. 3, p. 492-493.) Der er jo en 

 Del af de paagjeldende Dyr, der ikke have kunnet skaffes i Grøn- 

 land: Zobel, Elsdyr, Los, Fjelfras, Bæver, sort Bjørn, Odder, vel 

 ogsaa Hermelin og Ulv; men over Grønland kunde alt det, der 

 ikke er grønlandsk, være kommet til Europa fra Vinland. I For- 

 tællingen om Thorfinn Karlsefne's Rejse fra Grønland til Vinland, 

 Aar 1007 til 1011, nævnes i hvert Fald „Graaværk, Zobelskind og 

 alskens Skindvarer ", som de Indfødte, Skrælingerne, i Vinland solgte 

 til Nordboerne, og som bragtes hjem til Grønland og senere, Aar 

 1013, til Norge, sammen med mange andre nordamerikanske Frem- 



