323 



bringelser. (Erik Røde' s Saga; Grønl. hist. Mindesm., Bd. 1, p. 240 — 

 247; Bd. 3, p. 901.) 



Det varede til langt hen i det 18de Hundredaar, inden nogen 

 talte om Grønlands Pattedyr med samme Kyndighed som Konge- 

 spejlets Forfatter. Fra de første Rejser til Grønland i den nyere 

 Tid, Jacob Al day's Rejse i 1579 (Grønl. hist. Mindesm., Bd. 3, 

 p. 641— 647) og Magnus Heinesen's Rejse i 1581 (1. c, p. 

 653 — 657) nævnes ingen Pattedyr. Fra John Davis' tre Rejser 

 til Grønlands Vestkyst i Aarene 1585 — 87 (Hakluyt: Coll. of the 

 early voyages , travels , and discoveries of the English Nation , new 

 ed., vol. Ill, 1810, p. 132 — 157) meldes kun enkelte Gange om 

 „Seals" og „Whales" ; blandt Grønlands Frembringelser, som man 

 tilbyttede sig fra de Indfødte, nævnes : „ seale skinnes, stagge skinnes 

 (o: Hjorte-Skind), white hares" og „harts hornes" (o: Hjorte-Horn), 

 og der tales om „a piece of Vnicorns horne, as I did judge". Fra 

 John Cunningham's, James Hall's og Godske Linde- 

 nov's Rejse til Vestkysten i 1605 (Grønl. hist. Mindesm., Bd. 3, 

 p. 670 — 690; Purchas, His Pilgrims, part III, 1625, p. 814—821) 

 meldes om indhandlede Skind af Sæler, Ræve og Hvidbjørne, Hval- 

 barder, Hvalrostænder og Enhjørninghorn ; Hall (Purchas, 1. c, p. 81 9) 

 nævner ogsaa „Harts Hornes" og siger, at man oppe i Land fandt 

 „the footing and dunging of diuers beasts, which we did suppose to be 

 deer". Intet nyt nævnes fra de samme Mænds Rejse til Vestkysten i 

 1606 eller fra Hall's og Carsten Richardsen's Rejse udenfor 

 Østkysten i 1607. 1 W. Baffin's Beretning om hans og Hall's 

 Rejse til Vestkysten Aar 1612 (Purchas, 1. c, p. 831 — 836) nævnes 

 Hvalbarder, „Seales, Morses, and other kinds of fishes". Og, siges 

 der: „There are great store of Foxes in the Islands, and in the Mayne, 

 of sundry colours. And there are a kind of Hares as white as Snow, with 

 their furre or haire very long. Also there be Deere, but they are 

 most commonly up within the Mayne very farre; because the 

 people doe so much hunt them , that come neere the Sea. I saw 

 at one time seuen of them together, which were all that wee did 

 see in the Country". Desuden siges, at man havde set Fodspor af 

 „some great Beast, which wee supposed to be of some great Elke" ; 

 utvivlsomt hâr det været Aftryk af Rensdyrets brede Hove. Fra 

 W. Baffin's Rejse i 1616 langs Grønlands Vestkyst helt op i 

 Mundingen af Smith-Sund (Purchas, 1. c, p. 843 — 848) berettes, at 

 man paa 73V2° omtrent fik Stykker af Enhjørning- og Hvalros- 

 Tænder, og at Grønlænderne sagde, at der længere nordpaa var 



