325 



Af Hav-Pattedyr omtales: „Seehund, den man auch Rubbe oder 

 Salhund nennt", , Wall-Ross", , Meerschwein oder Tunin", ,Buts- 

 kopf" og en anden noget lignende Art, der efter Skildringen er 

 Orca gladiator, „Weissfisch", „Einhorn", „Sägenfisch ins gemein 

 genannt Schwerdtfisch" (o: Pristis, i Skildringen af Levemaade for- 

 vexlet med Orca), „Wallfisch", „Finfisch"; ogsaa „Nord -Kaper Wall- 

 fisch" nævnes. Nordhvalen, Wallfisch, skildres udførligst og bedst, 

 med Hensyn til Ydre og Levemaade; men ogsaa om flere af de 

 andre gives gode Oplysninger; nogle af Hval-Arterne lade sig dog 

 ikke sikkert gjenkjende. Sæl-Arter ere ikke skjelnede. Afbildede 

 ere Hvalros, en Sæl, Nordhval, Finhval (\\st В alænopter a musciilus). 

 Det er ikke med fuld Ret, at dette Arbejde opføres blandt dem, 

 der handle om Grønland ; men Martens' Iagttagelser have været et 

 ikke uvæsenligt Grundlag for Arbejder, der senere ere skrevne om 

 Grønlands Dyr. 



Narhvalens Tænder gav T. L. Tychonius Lejlighed til hans 

 Afhandling: Monoceros piscis haud monoceros, ad veram formam 

 nuperi e mari Gronlandico hospitis depictus et descriptus, 1706. 

 (En mindre væsenlig Fortsættelse fulgte 1707.) Et helt afskaaret 

 Hoved af en Narhval-Han var, sammen med nogle andre Dele af 

 Dyret, bragt til Kjøbenhavn fra Havene om Grønland; i Overkjæben 

 fandt Tychonius den lille vantrevne Stødtand, foruden den store; 

 han beskriver og afbilder sit Fund og sammenstiller sin „tvetandede" 

 Narhval, med de højst ulige Tænder, med en tvetandet Narhval, 

 med to lange Tænder, der i 1684 af Dirk Petersen var bragt fra 

 „Grønland" til Hamborg og dér skal være beskreven og afbildet af 

 Phil. Zesen. Tychonius giver ogsaa Billeder af Narhvalens Hale- 

 finne, Luffe og Penis. — Den, der først har omtalt Narhval-Hannens 

 vantrevne Stødtand, er dog ikke Tychonius, men S. Ri es el, i en 

 Afhandhng De Unicornu Marino duphci, trykt i Ephemeridum 

 Medico-physicarum Germanicarum Academiæ Cæsareo-Leopoldinæ 

 N9,turæ Curiosorum Decuriæ III, Annus VII & VIII, for 1699 & 

 1700, 1702, p. 350 — 352, pi. (med Billeder af opskaaren Hovedskal 

 og løse Tænder). Riesel siger ikke , hvorfra hans Narhval-Hoved 

 stammede; men sikkert nok har ogsaa det været fra Havene om 

 Grønland. — Allerede tidligere havde S. В lankaart set to Stød- 

 tænder hos Narhvalens Unge ; hans Melding derom skal findes i 

 Collectanea medico-physica of Hollands Jaar-Register , door S. 

 Blankaart, laatste Deel, 1688, som det opgives af G. Vrohk i 1848 — 54. 

 — I J. Lauerentzen's Udgave af Oligerus Jacobæus' Museum 



