326 



Regium seu catalogus rerum tam naturalium qvam artificialium, 

 qvæ in basilica bibliothecæ augustissimi Daniæ Norvegiæqve Mo- 

 narchæ etc. Hafniæ asservantur, 1710, findes et nyt Billede af det 

 samme afskaarne Narhval-Hoved, som Tychonius havde haft for sig, 

 og som var havnet i den Kongehge Samling. Lauerentzen gjengiver 

 ogsaa det hamborgske Billede af en tvetandet Narhval. 



Et ret godt Overbhk over, hvad man i Begyndelsen af det 

 18de Hundredaar vidste om Grønlands Pattedyr, og da især om 

 Havdyrene, gives i G. G. Z org drager' s Bloeyende opkomst der 

 aloude en hedendaagsche Groenlandsche visschery, door A. Mou- 

 bach, 1720 (ogsaa oversat paa Tysk: Alte und neue Grönlandische 

 Fischerei und Wallfischfang, 1723). Skjønt Hvalfangere, Sælfangere 

 og Handelsmænd dengang aherede i lang Tid havde gjort Farter 

 til Havene om Grønland og handlet med de Indfødte paa Vestkysten, 

 var det kun tarvelige Oplysninger, man havde samlet. Bedst kjendte 

 man Nordhvalen og især dens Færden i Havet om Spitsbergen; 

 dens Ydre og Levemaade skildrer Zorgdrager ret indgaaende ; ogsaa 

 Hvalrossen er ret godt skildret; for Narhvalens Vedkommende gjen- 

 gives næsten kun, hvad der var sagt af Worm (et Hoved af en 

 tvetandet Narhval, hjembragt til Amsterdam, omtales); og hvad der 

 oplyses om andre Hvaler og Sæler er kun lidt; blandt de ægte Sæler 

 skjelnes ingen Arter. Udtrykkelig som grønlandske nævnes foruden 

 Hvalros og Isbjørn: Hvalfisk (d: Balæna mysticetus), Potfisk (o: Phy- 

 seter macrocephalus) og Enhorn eller Hornfisk (o: Monodon mono- 

 ceros) ; ikke som særlig grønlandske, men dog som hjemmehørende 

 i Havet omkring Island, Spitsbergen og Grønland, nævnes Finfisk 

 (o: Balænoptera sp.), Sværd-, Sav- eller Tandfisk (efter Beskrivelsen, 

 som hos Martens, en Sammenblanding af Pristis og Orca), Nord- 

 kaper (sikkert Balæna australis , biscayensis) og Hvidfisk (o: Del- 

 phinapterus leucas). Afbildet er Narhvalens Hovedskal, Ydre af 

 Nordhval , Finfisk, Potfisk, Hvalros og en Sæl. Som et Kildeskrift 

 for Hvalfangstens Historie har Zorgdrager's Arbejde stort Værd. 



Hans Egede, der fra 1721 i 15 Aar levede paa Grønlands 

 Vestkyst, mest i Godthaab, lærte Vestkystens Land-Pattedyr godt at 

 kjende. I Det gamle Grønlands nye Perlustration, 1741, p. 32 — 34, 

 omtales Isbjørn , Rensdyr, Hare og Ræv ret udførlig , og de ere af- 

 bildede, om end kun tarvelig. Af Sælerne omtales Hvalrossen 

 (p. 45), og ellers siges der (p. 46) at være „adskillige Sorter, store 

 og smaa . . . foruden Klap-Myssen" ; afbildede ere Hvalros, „Spraglet 

 Sæl", „Svartside" og „Klapmiits". Af Hvaler nævnes og omtales 



