357 



staa til Istiden, er ikke let at se ; maaske de Arter af Hav-Patte- 

 dyr, der vise Forkjærlighed for de højnordiske Have, skylde Is- 

 tiden deres Fremkomst. 



For Grønlands Land-Pattedyr gjelder det samme som for de 

 overvintrende Land-Fugle : de høre til de allerhøjest udviklede 

 blandt deres Slægtninge, og de fleste af dem bære tydeligt 

 Præg af at leve i kolde Lande. 



Sneharen (Lepus variabilis var. glacialis) hører vel i Egen- 

 skab af Hare til Gnavernes oprindeligste Familie, hvis Med- 

 lemmer ikke nær have naaet den Færdighed i at gnave , som 

 alle andre Gnavere have naaet, hvis Fortænder og Tyggemuskler 

 derfor have langt oprindeligere Præg end hos andre , og hvis 

 Tandsæt og Hovedskal følgelig heller ikke ere saa stærkt om- 

 formede som hos andre; men dens Slægt er én af de højeste, 

 som Familien har frembragt; af de mange Slægter, der sikkert 

 maa have hørt til Familien , er den , foruden Pibeharens Slægt, 

 den eneste, der har holdt sig til Nutiden, og det tilmed i 

 blomstrende Stand, med mange Arter spredte over det meste af 

 Jorden. Hvad der har givet Harens Slægt Kraft til at blomstre 

 endnu, skjønt den i visse Retninger staar saa langt tilbage for 

 andre Gnavere, er dens høje Tillempning til at kunne leve af 

 Føde, som de fleste andre forsmaa, dens usædvanhge Evne til 

 at løbe og dens særlig højt udviklede Syn og Hørelse, alt Egen- 

 skaber, som den vist har faaet ved at leve i Stepper eller 

 Ørkener, hvor Slægtens fleste Arter høre hjemлme. Den er 

 istand til at leve af de vanskeligst fordøjehge Plante-Dele som 

 Græs og Bark; dens Kindtænder have ved den stærke Øvelse i 

 Tygning faaet høje Kroner, der stadig voxe; dens Tyggemuskler 

 ere blevne usædvanlig stærke og frembringe ejendommehge 

 Mærker paa Hovedskallen ; Mave og Tarm ere særlig omformede. 



