359 



Tyggemuskler og Hovedskal ere stærkt omformede derefter. 

 Indenfor Musenes Familie hører den vel til Cricetinerne, der i 

 Formen og Stillingen af Kindtændernes Knolde ikke ere saa af- 

 vigende fra de oprindelige Forhold, som andre Mus ere det; 

 men blandt Cricetiner hører den til Markmusenes meget højt- 

 slaaende Gruppe, og blandt Markmus hører den til den aller- 

 højeste Slægt. Overfor deres mere oprindelige Slægtninge 

 blandt Cricetiner udmærke Markmusene sig ved , ligesom 

 Harerne, at have vænnet sig til vanskehg fordøjehg Føde, som 

 Blade og Bark, og ved, i Modsætning til Harerne, at opgive 

 Evnen til Springen og hurtig Løben og vænne sig til et mere 

 jordbundet, halvt underjordisk Liv. Deres Fortænder ere blevne 

 mere skikkede til at skrælle Bark eller afklippe Blade end til 

 at gnave i haardskallede Frugter; de ere blevne bredere, med 

 bredere Skjære-Eg. Kindtændernes Kroner voxe højt ivejret, 

 afslutte ikke Væxten og udvide sig ogsaa i andre Retninger. 

 De Dele af Tyggemusklerne, der særlig tjene til at føre Under- 

 kjæben saaledes, at de nedre Kindtænder skures mod de øvre, 

 tiltage i Styrke. Kindtændernes Størrelse og Tyggemusklernes 

 Styrke frembringe en ejendommelig Fasthed i Hovedskallens 

 Bygning. De nedre Kindtænders Gruber optage og udvide 

 Lnderkjæbens Krop". De øvre Kindtænders Gruber hvælve sig 

 op i Bunden af Øjehulen og inde i Hjernekassen i Bunden af 

 Fissura orbitalis udenfor Stammen af 2den Gren af Nervus tri- 

 geminus, som presses ind mod Siden af Kilebenskroppene, der 

 give efter for Trykket, delvis opløses og blive ganske smalle. 

 En stærk Sene i Tindingmusklens forreste Del bag Øjehulen 

 afsætter en stærk Ben-Kam paa Tindinggrubens Væg, og 

 Musklen skyder hele Øjet fremad og presser det mod Øjehulens 

 Forvæg, der giver noget efter for Trykket og helder fremefter. 

 Kindmusklen under Øjehulens Bund løfter Øjet ivejret, saa at 

 det skydes op over Pandens oprindelige Øjehule-Rand. Tygge- 

 musklernes Tryk tilsammen hemmer Øjets Udvikling. O. s. v. 

 En gjennemgribende Forskjel, ganske særlig i Hovedskallen, saa 



