363 



Arter synes at have faaet noget fremtrædende højnordisk Præg. 

 Men alle Grønlands Hav-Pattedyr ere dog blandt de ypperste i 

 deres Kredse. 



Hvalrossen [Trichechus rosmarus) er vel af alle Nutidens 

 Sæler den , der i væsenlige Træk af sin Bygning har beholdt 

 mest af Ligheden med Sælernes Forfædre blandt, Land-Rovdyr; 

 dens Lemmer ere noget mindre omformede til Brug i Vandet, 

 end de ere det hos de andre; o. s.v. ; den er den eneste efter- 

 levende af en Gruppe Sæler, der ellers er fortrængt, erstattet 

 af Efterkommere, der ere dygtigere udrustede til Svømning og 

 til i det hele at færdes i Vandet, hvis Øjne ere blevne store 

 som hos Natdyr, vel fordi de stræbe at se klart i Halvmørket 

 under Vand, o. s. v. Grunden til, at Hvalrossen har kunnet 

 hævde Pladsen, er sikkert, at den har øvet sig i at finde en 

 Føde, der er ret utilgængehg, og som den derfor har næsten 

 for sig selv alene: Muslinger, der leve nedgravede i Hav- 

 bunden; derefter er den omformet; de øvre Hjørnetænder, der 

 ere det Redskab, hvormed den oproder Havbunden, ere voxede 

 uhyre, og deres Væxt har medført en lang Række Omdannelser 

 i dens Hovedskal. Hvor Isen ligger, holder den sig især til 

 Is-Randen; men den er ikke nødt til at vige helt for Isen; 

 naar Isen dækker dens Foderplads, kan den bryde den itu ved 

 at støde imod den nedenfra. 



Til Sælernes øverste Gruppe, Phociderne, hører Remme- 

 sælen [Erignathus barbatus) ; men den er blandt de oprinde- 

 hgste Phocider, med Haand og Fod mindre omformede til 

 Svømme-Redskaber end hos de andre. Ligesom Hvalrossen 

 har den, skjønt mindre udelukkende, vænnet sig til en egen 

 Slags Føde, en Føde, der ringeagtes af de andre Sæler: Skal- 

 dyr paa Havbunden, som den synes at opkradse med sine ual- 

 mindelig stærke Kløer. Ligesom Hvalrossen kan den skaffe sig 

 Aabninger i Isen, hvad ogsaa andre Sæler kunne, naar de ikke 

 foretrække at følge Is-Randen. 



En af de allerbedste Svømmere blandt Phocider er Svart- 



