386 

 (Myodes torqvatus.) 



i Sommeren 1900; mange fangedes. Paa en lille 0, Terneholmen, 

 fandtes deres Bo og Gange, men forladte. I Reder, der udgravedes 

 i August, fandtes baade halvvoxne Unger og nyfødte. Ungernes Tal 

 i Kuldet var oftest tre, et Par Gange to, nogle Gange fire og en 

 Gang fem. Deres Bo bestod af en Hovedgang med to Udgange, 

 vexlende i Længde fra en til tre Meter eller mere; omtrent midt 

 i Gangen var en Udvidelse for Reden, der var bygget af fint sønder- 

 gnavet Græs; fra Reden udgik til den ene Side en Gang af en halv 

 til to Meters Længde, endende blindt i en lille Grube bestemt for 

 Dyrenes Gjødning. Ældre Hanner syntes at bo alene for sig i en 

 simpel Gang af ringe Længde og uden Rede. Ogsaa Reder byggede 

 ovenpaa Jorden, under Sne om Vinteren, fandtes. 



Paa den endnu nordligere Del af Østkysten syntes den, efter 

 Pansch og andre, i 1869 — 70 at være ret almindelig. Dens Spor 

 blev set paa Spidsen af Saddelbjerget, paa Halvøen N. for Glave- 

 ring-0. Ilte September 69. Paa Sabine-Ø, hvor den havde gravet 

 sig Gange i Væggene af forladte Eskimo-Hytter, blev den set i 

 August 69, og endnu i November vare dens Spor at se baade her 

 og paa Hvalros-Ø. Paa Kuhn-Ø saa man den i Maj 70. Paa 

 Shannon-0 fandtes en død i 1869. Andre Steder fandtes i 1870 

 dens Huller, men ikke den selv. — I Egnen om Glavering-0 iagt- 

 toges den i Juli 1889, meddeler Knudsen. — Levninger af Lem- 

 minger, især Knogler i Uglegylp, fandtes i 1899 paa Kap Borlase 

 Warren og paa Hvalros-Ø, skriver Nathorst. — Ved Kap Borlase 

 Warren blev der ogsaa i Sommeren 1900 set Tegn paa Lemmin- 

 gens Nærværelse, skriver S. Jensen, og paa Sabine-Ø blev en fanget 

 i en forladt Eskimo-Hytte. 



Arten er nordisk circumpolar, men findes dog ikke mere i 

 Vest-Europa, hvor den tidligere har levet. Omkring Istiden var den 

 udbredt meget længere mod Syd end nu. Dens nærmeste Hjem- 

 steder ere Grinneil-Land og det øvrige arktiske Nord- Amerika. Dens 

 Spor saa Markham paa Isen N. for Grinneil-Land 12te April 1876, 

 henved en Mil fra nærmeste Land, meddeler Nares. 



3. Canis lagopiis L. Fjeldræv. 



Canis lagopusL.: Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 19. — Id., Vidensk. 

 Selsk. Skr., nye Saml., 3 D,, 1788, p. 423, pi. — Reinhardt jun., Tillæg til 

 Rink, Grønl. geogr. stat. beskr., 1857, p. 4. — Vulpes lagopus (L.): Brown, 

 Proceed. Zool. Soc. London 1868, p. 346. — Canis lagopiis typicus & spitz- 



