412 



{Mustela егтгпеа.) 



en Familie Lækatte, der havde Bolig i Huller mellem Stene paa en 

 Skraaning et lille Stykke ovenfor Stranden; der var ialt 8; fire af 

 dem, en gammel Hun og tre næsten voxne Unger, dræbtes og 

 hjembragtes til Kjøbenhavn.. I deres Bo fandtes en ihjelbidt Lemming. 



Ved Scoresby-Sund bleve dens Spor i Sneen sete flere Gange i 

 1891—92, meddeler Bay. Den 25de November 91 stod saaledes 

 friske Spor i Sneen paa Fjorden ved Danmarks-Ø; Dyret var gaaet 

 lange Strækninger. — Paa Jameson-Land ved Point Constable ved 

 Hurry-Inlet saa Hartz en Lækat 9de August 1900. 



Inde i Kejser-Franz-Josephs-Fjord blev en dræbt i August 1870, 

 som meddelt af Pansch og Peters. — Ved Segelsällskapets-Fjord, 

 en Gren af Kong-Oskars-Fjord, saa Ditlevsen en Lækat 30te August 

 1900, meddeler S. Jensen. 



I Sne paa Saddelbjerget, paa Kap Borlase Warren, saa Gope- 

 land, efter Peters, i Efteraaret 1 869 Spor, der vistnok vare af Læ- 

 katten. 



Paa Kuhn-Ø blev, efter Pansch og Peters, en dræbt 12te 

 Juni 1870. 



Arten er circumpolar med vid Udbredelse. Dens nærmeste 

 Hjemsteder ere Norge, Skotland, Labrador, Cumberland, Griunell- 

 Land og det ørrige arktiske Nord-Amerika. 



7. Trichechus rosniarus L. Hvalros. 



Trichechus rosniarus L.: Fabricius, Fauna Gioenl., 1780, p. 4. — Reiii- 

 tiardt jun., Tillæg til Rink, Grønl. geogr. stat. beskr., 1857, p. 5. — Brown, 

 Proceed. Zool. Soc. London 1868, p. 427. 



Trichechus rosmarus L. & T. ohesus lUiger: Trouessart, Catalogus 

 Mammalium, 1897-99. 



Vestgrønlandsk. Auvek; de voxne kaldes ogsaa Enæt eller inæt, de 

 fuldkomne. (Fabricius.) — Avek eller Auvek. (Kleinschmidt.) — NaA'net er 

 eji Gjengivelse af Stemmen, der lyder som Avuk eller A-uk. 



Man har søgt at udmærke den paciflske Hvalros fra den 



typiske atlantiske som en egen Art, ^'Trichechus obesus»; men 



de Skjelnemærker, man har ment at kunne paavise i Form og 



Stilling af de øvre Hjørnetænder og i Hovedskallens Form, ere 



for allerstørste Delen intet værd; de Egenskaber, der skulle 



udmærke den pacifiske, kunne ogsaa næsten alle findes hos 



den atlantiske. Det Skjelnemærke, som Allen (North American 



Pinnipeds, 1880, p. 156 — 170) særlig fremhæver, Ansigtets større 



