13 



Brede hos den pacifiske, synes dog at være nogenlunde fast; 

 blandt de grønlandske Hvalros-Hovedskaller 1 Museet i Kjøben- 

 havn er der i hvert Fald ikke nogen, der har saa bredt et 

 Ansigt, som Allen afbilder det hos den pacifiske ; men For- 

 skjellen er kun ringe. Maaske det ogsaa kan siges, at Nakke- 

 benets Grund-Del er lidt mere smal hos den pacifiske end hos 

 den atlantiske. Maaske altsaa den pacifiske Hvalros kan kjendes 

 fra den atlantiske som en egen, om end kun meget lidt ud- 

 præget Race. 



Blandt de 25 foreliggende grønlandske Hvalros-Hovedskaller, 

 af unge og gamle, er der meget store Forskjelligheder i Tand- 

 sættet. Det fuldstæudigste Tandsæt, der kan findes hos en 

 Hvalros, er: j§4"^|§j|^, 3 Fortænder og 1 Hjørnetand i Over- og 

 Underkjæbe, 5 øvre og 4 nedre Kindtænder i hver Side, men 

 de to forreste øvre og alle nedre Fortænder vantrevne, ligeledes 

 de to bageste øvre Kindtænder og den bageste nedre. Mælke- 

 tænder ere sete som Forgjængere for 3dje øvre Fortand, Hjørne- 

 tænderne og de tre forreste Kindtænder i hver Kjæbe. Kun hos 

 Unger eller ganske unge Dyr findes det fuldstændige Tandsæt 

 eller dog Spor deraf i Skikkelse af tomme Tandgruber; de smaa 

 vantrevne Tænder pleje at falde bort med Alderen, saa at Tand- 

 sættet hos fuldvoxne Dyr plejer at være: ^'\'^2u ' ^^^ nogle af 

 Vantrivningerne kunne dog endnu være tilstede selv hos meget 

 aldrende Dyr; saaledes er der en Hovedskal af en meget gammel 

 Han, der har følgende Tænder: ^^-q-^f^, og en anden, der har: 

 зУ^з^д , dog findes i dette Tilfælde i 2 kun i venstre Kjæbe, i 3 

 kun i højre. Sidstnævnte Hovedskal har i venstre Underkjæbe 

 en mindre, overtaUig Kindtand indskudt mellem Hjørnetanden 

 og p2, maaske at regne for pi. — Nogle af de Tænder, der 

 pleje at være veludviklede, kunne være vantrevne eller mangle; 

 i 3 kan saaledes være ganske lille eller mangle, ligeledes p 4. 

 Den af de foreliggende Hovedskaller, der har de færreste Tænder, 

 XXI. 27 



