417 



skriver i 1868, skal man ofte se Hvalrossen i Smaaflokke paa Drivis 

 i Davis-Stræde og Baffms-Bugt. — J. A. D. Jensen skriver fra sin 

 Rejse i 1879: , Endnu forekomme i Egnen mellem Isortok og Agto 

 særdeles mange Hvalrosser. De ere især hyppige i Nærheden af 

 Gamle Egedesminde og ved Strømfjordens (Nagsugtok-Fjords) Mun- 

 ding. Her saa vi nogle af Smaaøerne ved Perutusut (ved Sydkysten 

 af Fjordens Munding), hvor Hvalrossen om Efteraaret gaar paa Land, 

 næsten helt bedækkede med et tykt Lag af disse Dyrs Excrementer. 

 Overalt i Egnen træffer man Skind, Hjerneskaller og andre Ben- 

 levninger af fangede Hvalrosser spredte i Mængde omkring paa 

 Øerne. Om Sommeren sees Dyrene meget sjelden, men vise sig først 

 i Flokke i Slutningen af August. I September og Oktober ere de 

 i saadan Mængde tilstede, at endog Kajakposterne ere vendte om, 

 da de af Frygt for dem ikke have turdet passere gjennem Strøm- 

 fjordens Munding. Fra Disko-Bugten og fra Egnen imellem Agto og 

 Egedesminde indfinde sig hvert Efteraar en Del Folk for at drive 

 Fangst paa dem." — Fra Holstenborg skriver Brummerstedt i 1890, 

 at Hvalrosser pleje at indfinde sig sidst i September ved nogle Øer 

 i Mundingen af Nagsugtok-Fjord ; de kravle op paa Øerne og kunne 

 ofte ligge højt oppe; „disse Øer ere aldeles skaldede og nøgne paa 

 Grund af de svære Masser af disse Dyr, som hvert Aar opholde sig 

 dér for at parre sig." „I Februar og Marts faa de Unger, enkelte 

 undertiden noget senere." I Februar trække de Nord efter. Mest 

 opholde de sig paa lave, grundede Steder i Havet. — Paa Drivis 

 udfor Sukkertoppen saa Traustedt fire sammen sidst i April 1892. — 

 R. Müller skriver, i Breve af 1896 og 98, at der ved selve Holsten- 

 borg næsten hvert Foraar fanges Hvalrosser, oftest yngre Dyr eller 

 Hunner, undertiden ogsaa gamle Hanner. For at skaffe nogle Hval- 

 rosser for Museet i Kjøbenhavn gjorde han i Slutningen af September 

 1897 en Rejse til Øerne i Mundingen af Nagsugtok-Fjord ved 

 Tasserahk, hvor Hvalrosserne sidst i September og først i Oktober 

 gaa paa Land i stor Mængde, og hvorhen Grønlænderne fra Agto 

 pleje at komme for at holde Jagt paa dem. Der var mange Dyr 

 tilstede, vist ikke under 200, baade gamle og yngre Hanner og 

 Hunner og smaa Unger. Den Plads, hvor Hvalrosserne pleje at 

 krybe paa Land, var fuldstændig oversaaet med smaa Stene, som 

 man altid finder i deres Mave og Tarm (Prøver af dem hjemsendtes). I 

 Maven havde de ikke anden Føde end Cardium groenlandicum (hvoraf 

 ogsaa Prøver hjemsendtes) uden Skaller. Ogsaa til et nordligere 

 Sted komme Hvalrosserne paa samme Maade og blive ligeledes dér 



