427 



Phoca vituUna L.: Trouessart; Catalogue Mammalium, 1897—99. 



Vestgrønlandsk. Kassigiak, hvad der skal kunne betyde: den, der idelig 

 vil være ovenpaa, og det kan skyldes dens Vane saa ofte at ligge paa Stene 

 og Is og at svømme i Vandets Overflade; i sin første Levetid kaldes den 

 Kassigiarak, en Kassigiak-Unge, senere paa Aaret Kassigieitsiak, en middel- 

 maadig Kassigiak; i 2det Aar hedder den Kassiginak, i .^dje Aar og senere 

 Kassigiarsoak, den store Kassigiak. Nogle Steder skal den ogsaa kaldes Ermik, 

 Ermitsiak, Akutleenak og Akunnektok. (Fabricius.) — Kasigiak. (Kleinschmidt.) 

 — Østgrønlandsk. Nunak. (Rink.) 



Otte grønlandske Hovedskaller af den Spettede Sæl fore- 

 ligge, de fleste fra Vestkysten, en fra Østkysten; ingen Forskjel 

 er at opdage fra danske. 



Paa to af Hovedskallerne findes i hver Underkjæbe en vel- 

 udviklet overtallig Kindtand indskudt mellem p3 og p4; ganske 

 det samme findes ret ofte hos danske Hovedskaller. 



En Del Vexlen findes i Tallet af de mindre Takker paa 

 Kindtændernes Kroner og især i Takkernes Størrelse; saaledes 

 kan m 1 i Underkjæben være særdeles tydelig femspidset eller 

 næsten trespidset, idet forreste og bageste Spids saa godt som 

 mangle. Stor Forskjel findes i Kindtændernes Sværhed, lige- 

 ledes i deres Stilling; oftest ere Kindtænderne svære og stillede 

 skjævt for hverandre, hvad der er mest iøjnefaldende hos yngre 

 Dyr, hvor de staa tættest; undertiden ere de forholdsvis smaa 

 og selv hos yngre Dyr stillede mere i Linie; ganske lignende 

 Ændringer findes hos danske og, som omtalt af Allen (North. 

 Amer. Pinnip., 1880, p. 572), hos amerikanske. 



Den største af de foreliggende Hovedskaller, af et meget 

 gammelt Dyr, er 228 Millim. lang. 



Den Spettede Sæl er almindelig udbredt langs Grønlands 

 Vestkyst, mod Nord i det mindste til Upernivik, og den findes 

 langs Østkysten, mod Nord mindst til Angmagsalik. Den lever 

 forholdsvis spredt, er ofte at se enkeltvis, undertiden i mindre 

 Forsamhnger, især paa Hvilesteder, men ikke i store Flokke. 

 Aaret rundt lever den i de samme Egne, men synes dog at 

 strejfe noget, rettende sig efter Isen, som den helst undgaar. 

 Den færdes baade dybt inde i Fjordene og ved de yderste af 



