429 



Haarfældingen gaa for sig; enkelte fælde dog endnu i September. 

 En Hun, der fangedes ved Frederikshaab 20de December 41, havde 

 i Maven 4 Gadus saida og 12 G. ovak. 



Inderst i Agdlumersat-Fjord, S. for Fiskenæs, skal der om 

 Foraaret ofte være god Sælfangst, især af den Spettede Sæl, skriver 

 Giesecke i 1809. 



Paa Isen i Karajat-Bugt S. for Godthaab saa Giesecke 24de 

 Maj 1810 mange Sæler, især Spettede. I den flade Bugt Ekalunguit 

 ved Mundingen af Godthaab-Fjord skal samme Art ofte indfinde 

 sig. — Som almindelig ved Godthaab nævnes den af Holbøll i 1823. 

 I de sidste Dage af Maj og de første af Juni vare Ungerne endnu 

 ufødte, dog uden Uld-Dragten, mørkt tegnede. 



Fra Sukkertoppen er den i 1822 indsendt til Museet i Kjøbenhavn. 



Fra Holstenborg er den indsendt til Museet i 1 833. — I Egnen 

 er den temmelig sjelden, skriver Brummerstedt i 1891. Den op- 

 holder sig altid paa Steder, hvor der er mange Skjær og lavt Vand ; 

 om Vinteren er den næsten aldrig at se. Ungerne fødes i Slutnin- 

 gen af Maj og Begyndelsen af Juni. 



Som almindelig ved Disko nævnes den af Giesecke i 1807. 

 Tilfældig nævnes den som fanget ved Godhavn 18de Oktober 1810. 

 — Fra Disko-Bugt er den sendt til Museet i Kjøbenhavn i 1835. — 

 Steenstrup omtaler i 1880, at Grønlændere næsten aarlig rejse fra 

 Nugsuak til Fjorde paa Vestsiden af Disko for dér paa Klipperne 

 at dræbe Spettede Sæler. 



Paa den nordligste af de Øer, der nu ere indesluttede i Tor- 

 sukatak-Isstrøm, 0. for Arveprindsens-0, have Grønlænderne i tid- 

 ligere Tid kunnet gaa iland og dræbe Unger af den Spettede Sæl, 

 der laa paa Klipperne, meddeler Steenstrup i 1879; Øens Navn er 

 derfor endnu Kassigiap Ernivia, „den Spettede-Sæl-Unge". 



Flere vare at se i Prinds-Ghristians-Sund, sydligst ved Østkysten, 

 skriver Vahl under 1ste April 1829, og ved Aluk nævnes Arten 

 under 26de April. 



I Nærheden af Isblinken ved Kangerajuk (Golberger Heide) blev 

 en fanget 2den August 1829, meddeler Graah. 



Ved Angmagsalik er Ai'ten forholdsvis almindelig, skriver Holm 

 i 1885, og den findes der hele Aaret, — Det samme lærte K. Poulsen 

 i 1898—99. Almindeligst syntes den at være i Angmagsalik-Fjord ; 

 dog er den mindre talrig end Ringsælen. Langs Kysten N. for 

 Angmagsalik saa han enkelte i September 98 og i Sommeren 99. 

 I Juni føder den sine Unger, og i den Tid sees den liggende paa 

 XXI. 28 



