436 

 {Phoca foetida.) 



Sæl-Art, der viste sig inderst i Lille-Karajak-Fjord. Mest var den 

 at se enkeltvis; men undertiden viste sig flere samlede ved aabne 

 Vaager, en Gang saaledes 18 i Flok, solende sig paa Isen. 



Ved Berry-Island, N. for Upernivik, paa 73°20', blev en Ring- 

 sæl skudt i Juni 1850, meddeler Sutherland; i Maven havde den 

 Krebsdyr, Ulke og Torskefiske. 



I „Middle-Ice" S. for Kap York blev den iagttagen i Juli 1875, 

 meddeler Nares. 



I Mundingen af Smith-Sund blev den set af Ohlin i Sommeren 

 1894. Efter Meddelelser, som han fik fra Deltagere i Peary's Rejse, 

 sluttede han, at dette var den almindeligste Sæl-Art i Egnen om 

 Inglefield-Bugt. Peary selv nævner den som talrig dér i September 

 1891. Og Peary's Ledsager Astrup omtaler Grønlændernes Jagt paa 

 Ringsælerne i Egnen Aaret rundt. Gjennem deres Huller i den 

 omtrent 5 Fod tykke Is begynde Sælerne i April at krybe op paa 

 Isen for at sole sig. 



Ved Rensselaer-Bugt, skriver Kane, viste Ringsælerne sig talrig 

 paa Isen sidst i Maj og i Juni 1854. De nævnes fra Egnen ogsaa 

 i Efteraaret; Ilte September saa man omtrent 50. 



Paa Isen i Kennedy-Kanal saa Morton, paa Kane's Rejse, mange 

 solende sig 21de Juni 1854. 



Ved Thank-God-Harbour blev en skudt 23de Marts 1872, skriver 

 Davis. Bessels opfører den ligeledes blandt de Arter, der iagttoges 

 af Deltagerne i „Polaris "-Rejsen N. for 81°. 



Feilden skriver, at den blev set i de fleste af de Bugter paa 

 Øst- og Vestsiden af Smith-Sund, som man besøgte paa Nares' 

 Rejse i 1875 — 76; det var den Sæl-Art, der viste sig nordligst, 

 endogsaa N. for den nordlige Munding af Smith-Sund. Den over- 

 vintrede sikkert i Egnen. En havde i Maven Krebsdyr og Børste- 

 orme. — Ved Kysten af Grinnell-Land iagttoges den ogsaa af Greely, 

 i 1882 og 83, overvintrende i Robeson-Kanal, hvor saaledes en blev 

 dræbt i December 1882; i April 83 saa man et rørformet Hul af 

 omtrent en Fods Vidde gjennem næsten 7 Fod tyk Is ved Fort 

 Gonger, Grinnell-Land, nær en Revne i Isen frembragt af Tide- 

 vande; en Eskimo erklærede, at det var Ringsælens Aandehul. Nord 

 for den nordlige Munding af Smith-Sund, ved Kap Stanton paa Grøn- 

 lands Kyst, blev den set af Lockv^ood i April 1883. 



FraAluk sydligst paa Østkysten nævnes den afVahl i April 1829. 

 Ogsaa af Graah opregnes den blandt Arterne paa Østkystens sydlige Del. 



Ved Angmagsalik findes den hele Aaret, skriver Holm i 1885. — 



