439 



Arten er circumpolar, nordlig, dog sine Steder levende saa 

 sydlig som i Østersøen o. s. v. Den lever ogsaa ved Spitsbergen og 

 Island, viser sig sjelden ved Skotland, ogsaa vist sjelden ved Labrador, 

 men er almindelig langs Vestkysten af Davis-Strædet og videre Nord, 

 op langs Grinneil-Land. 



11. Phoca groenlandica O. Fabr. Srartside. 



Phoca groenlandica Müll.: Fabricius, Fauna Groenl., 1780, p. 11. — 

 Id., Skrifter af Naturhist. Selsk., Bd. 1, 1ste Hefte, 1790, p. 87, 2det Hefte, 

 1791, pi. ХП, f. 1 (Hovedskal). — Reinhardt jun.. Tillæg til Rink, Grønl. 

 geogr. stat. beskr., 1857, p. 6. — Pagopliilus groenlandicus (Müll.): Brown, 

 Proceed. Zool. Soc. London 1868, p. 416. 



Phoca [Pagophiliis) groenlandica Fabr. : Trouessart, Catalogue Mam- 

 malium, 1897—99. 



Vestgrønlandsk. Atak. Den nyfødte eller ufødte, hvide Unge kaldes 

 Iblau, vist af Iblerpok, holder sig ren ; i det første Leveaar hedder den 

 Atarak, en Atak-Unge; senere i Aaret Ataitsiak, en middelmaadig Atak; i 

 2det Aar kaldes den med samme Navn, dog ogsaa til Forskjel fra den yngre: 

 Utokaitsiak, den noget ældre; i 3dje Aar Aglektok, den malede, eller Aglek- 

 tungoak, den lille malede, efter sin brogede Farvetegning, og ud paa Vin- 

 teren Aglektytsiak, den middelmaadige Aglektok; i 4de Aar kaldes den lige- 

 ledes Aglektok, men til Forskjel fra de yngre: Aglektorsoak, den store Ag- 

 lektok, og senere i Aaret undertiden, ligesom Ringsælen, Millaktok eller 

 Millaktorsoak; som næsten voxne, naar de have faaet sort Ansigt, men 

 ellers endnu ere plettede, kaldes de Kenaglit, de ansigtede; i 5te Aar og 

 senere kaldes Arten Atarsoak, den store Atak; en usædvanlig mørkfarvet 

 gammel Svartside kaldes Kernektak, den sortblevne. (Fabricius.) — Østgrøn- 

 landsk. Nalaginak. (Rink.) 



Blandt de for Øjeblikket foreliggende 32 Hovedskaller af 

 Svartsiden i Museet i Kjøbenhavn er der én, der i venstre 

 Underkjæbe har en overtallig forreste lille Fortand. En har i 

 højre Underkjæbe to tætstillede, ved Roden sammenvoxede, to- 

 spidsede (eller, om man vil, trespidsede) Tænder i Stedet for 

 den sædvanlige tospidsede pi, hver af dem omtrent saa stor 

 som pi sædvanlig; i venstre underkjæbe findes derimod en 

 enkelt, men usædvanlig stor p 1 med 5 (eller 6) Spidser. Paa 

 o Hovedskaller findes bagest i hver Overkjæbe en overtallig 

 veludviklet lille 6te Kindtand, m 2. En har i venstre Under- 

 kjæbe en overtallig veludviklet 6te Kindtand. 



Kindtænderne vexle meget i Form. p 1 er oftest tospidset, 

 med en større forreste og en mindre bageste Spids ; under- 



