{Phoca groenlandica.) 



bedste Fangst skal gjøres i mørkt Vejr med Vind fra Sydvest og 

 Regn eller Sne; Grønlænderne ere glade, naar der er faldet megen 

 Sne paa Landet; de mene, at Svartsiden da kommer nærmere til 

 Land, fordi den tager Landet for en Ismark paa Havet. Til Op- 

 lysning om den Mængde, hvori den findes i Forhold til de andre 

 Sæler, meddeles, at af 87 Sæler, der i 1840 fangedes ved det syd- 

 lige Garnsted fra Slutningen af September til Slutningen af November, 

 vare de 80 Svartsider; ved det nordlige Garnsted fangedes i samme 

 Tid 231 Sæler, af dem 218 Svartsider. I 1841 fangedes ved det 

 sydlige Garnsted fra 19de September til 4de December 83 Sæler, 

 hvoraf 75 Svartsider; ved det nordlige Garnsted fangedes i omtrent 

 samme Tid 165 Sæler, deraf 150 Svartsider. I sin Dagbog for 

 Efteraaret 1841 har Jørgensen optegnet, hvad han havde fundet i 

 Maven af henved 20 dræbte Svartsider; oftest nævnes Lodder og 

 Krebsdyr, enkelte Gange Gadus ovak og Gonatus. 



Inde i Ameralik-Fjord S. for Godthaab kom Svartsiderne i store 

 Flokke samtidig med Lodderne sidst i Maj 1810, skriver Giesecke. 

 — Ved Godthaab, siger Raben i 1823, sker Svartsidens første Bort- 

 vandring i Aaret i Midten af Februar ; enkelte komme tilbage omtrent 

 10de Maj; den største Mængde plejer at komme i Maanedens Midte; 

 men undertiden indfinder den sig ikke førend i Slutningen af Maj, 

 og der plejer da ikke at komme ret mange. I Begyndelsen af JuH 

 sker den anden Bortvandring, og Fraværelsen varer til Begyndelsen 

 af September. Naar den i Maj indfinder sig, kommer den fra Syd; 

 ved Fiskenæs sees den altid nogle Dage tidligere end ved Godthaab ; 

 naar den i Juli forsvinder, trækker den mod Vest; den kommer og 

 gaar samtidig med Lodderne. Af de unge Sæler blive enkelte til- 

 bage i Fjordene. 



Efter hvad Rink skriver i 1857, er det ejendommeligt for Egnen 

 om Kangamiut ved Sukkertoppen, at Svartsiden opholder sig her 

 længst ud paa Vinteren, at endogsaa den bedste Fangst her falder 

 i Januar og Februar, naar den taber sig i de sydligere Egne. „Man 

 kunde være tilbøjelig til at antage, at Strømfjorden var et Slags 

 Vendepunkt for disse Dyr, ved hvilket en stor Masse af dem paa 

 deres Træk fra Syd til Nord søgte vester over om Foraaret i Yngle- 

 tiden, at de følgelig tilsidst opholde sig i denne Egn. Vist er det 

 nemlig, at Soitsidefangsten i den Del af Grønland, som ligger norden 

 for dette Punkt, er paa engang langt ringere end i den sydligere 

 liggende Del." 



Ved Holstenborg, skriver Brummerstedt i 1891, komme Svart- 



