447 



I Flokkene træffes ikke alene de drægtige Hunner, men ogsaa 

 Hanner og unge Hunner. I de sidste Dage af Marts og i Begyn- 

 delsen af April fødes Ungerne paa Isen; i 1863 saa Quennerstedt 

 den første Unge, et Par Dage gammel, den 10de April; men sæd- 

 vanlig ere Ungerne paa denne Tid omtrent 14 Dage gamle. I Slut- 

 ningen af April have Ungerne tilendebragt deres første Haarfælding; 

 de komme da i store Flokke ud mod Isbeltets Rand og lægge sig 

 paa løse Flager; de voxne findes derefter, i Maj, ikke mere sammen 

 med Ungerne, men danne særskilte Flokke. Sidst i Maj eller først 

 i Juni synes Flokkene at spredes over Ishavet og især at søge til 

 Kysterne. Næring tage de voxne Sæler neppe til sig i den Tid, da 

 de opholde sig samlede paa Isen. — En kortere, men samstem- 

 mende Oversigt giver R. Gray i 1886. — I den yderste Del af 

 Drivisen udfor den nordlige Del af Østkysten i Juni og Juli 1891 

 og i August 92 fandt Bay Svartsiden meget almindelig. En dræbt 

 Svartside havde i Maven en Fisk, vist en Paralepis. — I Drivis- 

 Randen N. for Jan Mayen saa Nathorst en Flok Svartsider 24de 

 Juni 1899. — I samme Egne saa S.Jensen mange i de første Dage 

 af Juli 1900, baade liggende paa Isen og svømmende i aabent 

 Vand. — I Drivisen NØ. for Jan Mayen saa Kolthoff Svartsider ved 

 Midten af Juli 1900; deres Føde var mest, fandt han, smaa Krebs- 

 dyr, især Amphipoder, der opholde sig nær Havets Overflade. 



Paa Drivisen i Mundingen af Davis-Strædet NØ. for Newfound- 

 land have Svartsiderne en Yngleplads, hvor de ere at finde i Marts 

 og April. Af Vind og Vejr afhænger det i høj Grad, hvor Sælernes 

 Flokke ere at finde, siger SouthAvell; Isen driver med Strømmen 

 mod Syd, Østenvind fører den ind mod Amerikas Kyst, Vestenvind 

 ud fra Kysten; Storm kan sprede Isen. Det skal kunne hænde, at 

 mange af Sælernes Unger omkomme derved, at den Is, hvorpaa de 

 ligge, inden de ere istand til at svømme, knuses af Storm. 



Om Mængden af de Sæler, der af Europæere og Amerikanere 

 aarlig dræbes paa Drivisen langt udenfor Grønlands Kyster, ere Op- 

 lysninger fra ældre og nyere Tid især sammenstillede af Quenner- 

 stedt, Brown, Lindeman, Allen og Southwell. Indtil op mod den 

 nyeste Tid er Nedslagtningen gaaet for sig i større og større Maal, 

 bortset fra mere tilfældig Op- og Nedgang; Sælernes Tal er dog 

 tilsidst aftaget. Omkring 1870 dræbtes i Gjennemsnit aarlig i Driv- 

 isen om Jan Mayen og Spitsbergen omtrent 200000 Sæler, aldeles 

 overvejende, maaske næsten udelukkende, Svartsider, og ved New- 

 foundland omtrent 500000. Hvorledes Forholdene stille sig i de 



29* 



