493 



Musculus F. Cuv. : Reinhardt jun., Tillæg til Rink, Grønl. geogr. stat. beskr., 

 1857, p. 9. — Eschricht og Reinhardt, Vidensk. Selsk. Skr., 5te R., naturv. 

 .mathem. Afd., 5te Bd., 1861, p. 522, pi. HI, fig. 3 (Hovedskal). — Physahis 

 antiqiiorum Gray: Вголуп, Proceed. Zool. Soc. London 1868, p. 547. — 

 Balænoytera musculus: Ohlin, Biol. Centralbl., Bd. XV, 1895, p. 167. 



Balænoftera physalus L. [B. musculus auctorum) & B. yatachonica 

 Burm. : Trouessart, Gatalogus Mammalium, 1897 — 99. 



Vestgrønlandsk. Tunnolik, den med Rygfedt forsynede, af Tunnok, 

 Rygfedt, fordi den paa sin trinde Ryg har det meste Spæk. Et andet Navn 

 er Tekkirsok, den lange, fordi den er længere og tyndere end andre Hvaler. 

 (Fabricius.) — Tunulik. (Klein schmidt.) 



I Kjøbenhavns Museum findes et Skelet af Rørhvalen fra 

 Grønland. Skelettets Hovedskal er afbildet af Eschricht og 

 Reinhardt. At dømme efter Billede og Beskrivelse er i^Balæno- 

 ptera patachonica» (især Burmeister, Description phys. de la 

 Républ. Argentine, tom. 3, 1879, p. 545, Atlas, 1881, pi. II— VII, 

 med tilhørende Beskrivelse) fra det sydUge Atlanterhav den 

 samme Art, som ogsaa sagt af Van Beneden (Hist. nat. des 

 Balénoptères, Mémoires couronnés et autres mém. publ. par 

 l'Acad. Roy. de Belgique, tome XLI, 1888, passim), der desuden, 

 vistnok med god Ret, til Arten henregner Hvaler fra det Stille 

 Hav og endnu andre Have. 



Rørhvalen har ofte været nævnet som en almindehg Sommer- 

 gjæst i Havene om Grønland, og da især i Davis-Strædet og 

 Baffins-Bugt, og det er højst sandsynligt, at den er det. Men 

 fuld Sikkerhed for, at det netop er denne Art, man har iagt- 

 taget, og ikke Blaahvalen eller en anden af de store Finhvaler, 

 haves kun i et Par Tilfælde. Grønlænderne synes ikke at skjelne 

 Rørhval og Blaahval, og de Naturkyndige, der have talt om de 

 grønlandske Finhvaler, have dels kun haft ringe Lejlighed til at 

 se dem nærmere, dels ikke været klare over de forskjeUige 

 MuUgheder for Forvexlinger ; det er jo først i de senere Aar, 

 at Arterne blandt de nordiske Finhvaler kunne regnes for at 

 være fuldt udredede. — Holbøll siger om de store Finhvaler, 

 hvad enten de nu kunne være af den ene eller den anden Art, 

 at de ere meget almindelige. De indfinde sig i Davis-Strædet 

 om Foraaret dragende mod Nord forbi den sydlige Del af Grøn- 

 XXI. 32 



