x^ 



APRÓBB KÖZLEMÉNYEK. 



A hangyák szellemi életéből. — Általánosan ismeretes, hogy 

 szellemi fejlettség dolgában valamennyi rovar között a hangyák 

 állanak aránylag a legmagasabb fokon. Számos meglepő és tanul- 

 ságos adat van erre vonatkozólag Huber, Forel, Lubbock, 

 Moggridge és más búvárok munkáiban feljegyezve. A hangyák 

 és pedig a kifejlettebb agyvelővel (garatfeletti idegdúczczal) biró 

 szárnyatlan dolgozók valóban gyakran olyan dolgokat követnek el, 

 melyek már kombinácziót és logikus gondolkozást feltételeznek, és 

 melyek e miatt semmiképen sem tulajdoníthatók az u. n. ösz- 

 tönnek. 



Az 1881-ik év nyarán magam is szerencsés voltam Farkasd 

 pestmegye! pusztán ez irányban néhány érdekes megfigyelést tehetni. 

 A megfigyelt faj a Myrmecocystiis viaticus Fabr. nevű délvidéki 

 hangya volt, mely a magyar Alföldön a tokaji hegytől le egész a 

 bánsági homokpusztáig nem ritkán fordul elő, és melynek sürgését- 

 forgását kivált földalatti fészke közelében gyakran hosszabb ideig 

 figyelemmel kisértem. 



Egy ilyen alkalommal észrevettem, hogy egy hangya egy mezei 

 tücsök (Gryllus campestris) hátulsó czombját és lábszárát hozza 

 valahonnan a fészek felé, melynek bejárata 1 cent. átmérőjű kerek 

 lyukat képezett egy meredek partoldalban. A hazatérő hangya zsák- 

 mányát állkapcsai között keresztben tartotta, úgy hogy az egye- 

 nesre kioyujtóztatott állapotban mereven összeszáradt tücsökláb a 

 hangya testének tengelyével derékszögben állott. Minthogy azonban 

 a mezei tücsök hátulsó czombja és lábszára igy kinyújtóztatva 

 összesen mintegy l'/a cent. hosszú, nyilvánvaló volt, hogy az illető 

 hangya nem fogja zsákmányát igy keresztben tartva a fészekbe 

 bevihetni ; kíváncsi voltam tehát, hogy vájjon miképen fog magán 

 segíteni? — A hangya a fészeknek 1 cent. átmérőjű bejáratához 

 érve, kétszer vagy háromszor csakugyan megpróbálta keresztben 

 tartott zsákmányávalÍ3ehatolni ; de miután ez nem sikerült, a fészek- 

 ből gyorsan kijött egy másik hangya és akkor aztán a tücsöklábat 

 ketten — az egyik az egyik végét, a másik a másik végét áll- 

 kaocsai közé fogva — hosszában szépen bevitték. 



E hangyáknak tehát több volt a »sütnivalójuk«, mint azoknak 

 az egyszerű parasztoknak, a kik, mikor egy erdő közepén egy 



