Rovartani Lapok 



III. kötet. 1886. május. 5. füzet. 



A zsizsik. 



Sokat törtem rajta a fejemet gyermekkoromban, mikor édes 

 anyámnak a zsizsikes borsót vagy lencsét szemelgetni segítettem, 

 hogy hogy juthatott az a kis bogár a borsószembe, mikor azon 

 semmi lyuk nincsen ? Az igaz, hogy van a kis borsólakásnak ajtaja, 

 de ezt csak egyszer lehet kinyitni, azután aztán nincs az a mester, 

 a ki a borsószemet úgy összefoltozza, a hogy volt! Végre meg- 

 nyugodtam benne, hogy a zsizsik bizonyosan benne termett. Ha 

 aztán arra gondoltam, hogy mennyi kis zsizsiket megehettünk mi 

 már eddig ! megvigasztalt az a tudat, hogy úgyis borsóból lett, 

 hát épen úgy megenni való, mint maga a borsó. 



Sok borsó- és lencsefogyasztó van még most is ebben a bol- 

 dog hitben, a miből én már persze azóta kiábrándultam. Elmondom 

 hát nekik e talány megfejtését, nem azért ugyan, mintha akár- 

 kinek is elakarnám venni a kedvét kedvelt főzelékétől, hanem csak 

 azért, hogy tudja legalább az ember, hogy mit eszik. Mert bizony 

 nemcsak a lencsével, hanem a száraz vagy zöld borsóval is sok 

 zsizsiket megeszünk. Hozzá meg megkímélem a felesleges fárad- 

 ságtól azt, a ki télire a borsót vagy lencsét, a megzsizsikesedéstől 

 való féltében, különféle módon tartogatja. Mert bizony a zsizsikes 

 mag már a szedéskor így kerül a kamrába! 



A ki erről saját tapasztalása utján meg akar győződni, annak 

 a borsót már virágzáskor kell szemügyre venni. Ott látja sürgölődni 

 a zsizsikeket a verőfényen ; serényen futkároznak a borsó szárain, 

 levelein és szerelmi kalandokkal töltik az időt, a míg a legelsőben 

 nyíló virágok elhullanak. Akkor aztán az anya-zsizsik a borsó kis 

 beczőjét keresi fel és arra tojja piczi fehér petéjét. Jól ért ahhoz, 

 hogy meg tudja becsülni, hogy hány borsószem fog majd abból a 

 beczőből kifejlődni, ezért inkább egy párral kevesebbet tojik rá, 

 mint a hány szem lesz benne, hogy jusson minden zsizsik- álczának 

 6gy-egy szem. Ezzel aztán eleget tett anyai kötelességének, mert 

 a kikelő álcza azután az alkalmas helyen maga is megél. Az anya 



