92 



zsizsik. Életmódjuk egészen hasonló, csakhogy, mintha ismernék 

 egymásnak a gonosz természetét, nem akarnak egymásnak konkur- 

 rencziát csinálni, így aztán szépen megosztozkodnak a két Ízletes 

 főzeléken, s miután már a másik a borsót tartotta meg magának, 

 ennek a lencse jutott. Ez a hallgatólagos egyesség aztán olyan 

 szépen fennáll köztük, hogy egyik sem bántja a másik eledelét. 



És ez még szerencse a borsó és lencsetermelőkre, mert így 

 külön is nagy kárt tesznek a zsizsikek, de ha e két ártalmas 

 zsizsik-faj egyesülten támadná meg valamelyik vagy mind a két 

 főzeléket, talán még ennek termesztését is lehetetlenné tehetnék. 

 Hogy ez könnyen megtörténhetnék, arra már eddig is mutatott 

 példát épen a lencse-zsizsik, mely tömeges fellépésével már egy vi- 

 déken végképen megszüntette a lencsetermelést. A Párizstól nem 

 messze fekvő Eure-et-Soir départementban ugyanis mintegy 30 év óta 

 nagyban termesztették a lencsét és jó hire volt a párizsi piaczon a 

 gallardoni lencsének, mely Francziaországban is igen kedvelt fő- 

 zelék. De a 70- es években a lencse-zsizsik úgy elszaporodott e 

 vidéken, hogy a termelt lencsének legalább három negyedrésze 

 zsizsikes lett, és a vásárra vitt zsákokból csakúgy özönlött ki a 

 zsizsik, kivált ha a lencsét kézzel kissé megforgatták a zsákban és 

 könnyeben kijöhettek. Azok a termelők, a kik a rovarok tömeges 

 fellépése daczára is erőtették e jövedelmező főzelék termesztését, 

 igyekeztek vásárra vinni és eladni a lencsét, mielőtt még az álczák 

 bogárrá fejlődtek volna, vagy pedig 50 C. foknyi melegnek tették 

 ki a lencsét, melyben az álczák elpusztulnak, a nélkül, hogy a 

 lencse elvesztené csirázó képességét. De e mellett az eljárás mellett 

 a vevők épen annyi zsizsiket ettek meg, mint a nélkül, legfölebb 

 hogy nem vették észre és így étvágyukat nem rontotta el a zsizsik 

 látása. Ma már Gallardon vidékén teljesen megszűnt a lencseter- 

 mesztés, és a francziák is Ausztriából és Németországból bevitt 

 lencsét fogyasztanak. 



A lencse-zsizsik tehát itt azt a szerepet játszotta, a mit a 

 phylloxera a szőlőben, midőn teljesen lehetetlenné teszi egy kultúr- 

 növény mívelését. Ez is egy példát szolgáltat arra, hogy nemcsak 

 egy importált rovar, de valamely nálunk itthonos rovar is képes 

 kedvező körülmények között úgy elszaporodni, hogy végzetessé válik. 



Már előbb is megemlékeztünk néhány szóval a közönséges 

 zsizsikről {Bruchus atomarius L. vagy granarius L.) (7. ábra), mely 

 gazdasági tekintetben kevésbbé fontos, mert daczára annak, hogy 

 több mívelés alatt álló hüvelyes növényünk magvában élőíiködik, 



