94 



mellkasán ennélfogva mindazokat a lényeges morphologiai részeket 

 megtaláljuk, a melyeket a rovar feje és mellkasa együttvéve visel ; 

 a különbség csak az, hogy a pókoknál a fej önállóságát veszté. Az 

 embryonalis állapotban levő kis pókot vizsgálva, azt találjuk, hogy 

 összesen 7 pár végtaggal bir, míg a kifejlődött póknak csak 6 párja 

 van, mert az egyik pár functióját vesztvén elsatnyult, és pedig az a 

 végtagpár, mely a rovarok rágdinak felel meg. 



A fejnek visszafejlődése és egybeolvadása a mellkassal, de a 

 különös táplálkozásmód is nagyban befolyásolhatták a végtagoknak, 

 főképen a szájrészeknek és csápoknak másforma alakulását. E visz- 

 szafejlődés következtében vannak a szájrészek és a járólábak a fej- 

 mellkason úgy összetömörülve, hogy közvetetlenűl egymás mellett 

 állanak és tövük egészen összeér. Ez alól csupán a csápok képeznek 

 kivételt, mert ezek távol az utánuk következő végtagoktól, egészen 

 külön helyről nőnek ki, a hátpajzs mellső széle alatt, miáltal em- 

 lékeztetnek a rovaroknak és rákoknak néha majdnem a hátoldalon 

 eredő csápjaira. 



Nagyon csalatkoznék azonban az, ki a pókoknál a rovarok 

 csápjaihoz hasonló typikus alakú csápokat keresne. Ilyeneket a 

 pókoknál nem lehet találni, mert náluk a csápok annyira a száj- 

 részekkel együtt működnek, hogy sok természettudós még a leg- 

 újabb időben is ragoknak (mandibulae) tartotta és tartja, különösen 

 mert a fejlődés alatt, mint feljebb említem, a ragoknak megfelelő 

 végtagpár elsatnyul, és így a kifejlődött póknak nincs rágója, me- 

 lyeknek szerepét az e czélnak megfelelően átalakult csápok vették 

 át. Ezért az irodalomban is többnyire ragoknak vagy c s á p- 

 rágóknak nevezik. Ezt a nézetet fogadta el Hermán Ottó is, 

 ki Magyarország pókfaunájában szintén ragoknak nevezi a csápokat. 

 Ugyané véleményen voltak régebbi hires búvárok is, mint D u g é s, 

 Erichson, Carus, Dufourés mások, míg Latreille, Okén, 

 Siebold, Blanchard felismerték bennök a csápokat. Ger- 

 s t á c k e r boncztani érvekkel támogatta azt, hogy e végtagpár a 

 csápoknak felel meg, B a 1 f o u r pedig fejlődéstani vizsgálatai alapján 

 a rovar-mandibuláknak megfelelő részeknek tekintette. Pontos fej- 

 lődéstani ós boncztani tanulmányozások azonban kiderítették, mint 

 én azt nem régen kimutattam, *) hogy ezt a legelső pár végtagot 

 csápoknak kell tekinteni, mely a mandibulák szerepét végzi, míg a 



*) L e n d 1 Adolf, A pókok végtagjainak értelmezése. Akad. Értés 

 Budapest, 1886 



