123 



volításáról is. A hígított borfcszcszbeu körülbelül a keiebkedé^ben 

 kapható 1 rész borszeszhez 2 rész vizet teszünk — öljük meg a 

 hernyót, s nem hagyjuk bent sokáig állni, mert a borszesz a hernyót 

 nemcsak megkeményítve törókenynyé teszi, hanem még sok esetben 

 szinét is elveszi. Az ily hevenyében megölt hernyót közönséges 

 itatóspapirra fektetjük, hosszú hengerrel (legjobb e czólra vékony 

 üveg pálczika) az állat tejétől nem messze kezdve végbeléig gör- 

 ditünk, óvatosan nem túlságos nyomással inkább többször, mire a 

 bél minden egyes gördítésnél jobban és jobban végre egészen ki- 

 fordul, mig erős nyomásnál az elszakadván a hernyót többé nem 

 használhatjuk. Majd a gördítést közvetetlenül a fejnél kezdjük 

 s folytatjuk a végbélnyilás felé mindaddig, mig az összes belső 

 részei az itatós papirra ki nem nyomatnak. Szőrös hernyóknál 

 óvatosság annyiban ajánlatos, a mennyiben a szőrszálak igen töré- 

 kenyek. A zöld hernyók pedig részben belső részüktől nyerik szí- 

 nüket, azt elveszítvén pótolnunk kell. E czélból a fujócső végére 

 gummi arabicum porral kevert zöld festék port teszszünk s azt szá- 

 rítás közben a még mindig elég nedves hernyó bőrébe fújjuk. Ily mó- 

 don részben belső szerveitől megfosztott hernyónak kifordított bele 

 igen hosszú ugy hogy abból bátran ^'/s-át levághatjuk s a megmaradt 

 részt húzzuk fel csak az üvegcső meghegye?ített végére. 



Igen természetes, hogy ily módon nemcsak a lepkék hernyóit 

 hanem bármely rovar álczáját is kifújhatjuk. A hernyó kifujásnál 

 sok aprólékos dologra is kell vigyázni, de azokat mind le nem ír- 

 hatjuk, mert minden alkalomkor változnak s így azokra egyedül a 

 tapasztalás s a gyakorlat tanít meg. Pável János 



A Nemeophila Metelkana Ld. életmódja. 



Metelka Ferenc z, dabasi gyógyszerész, 1 859-ben egy 

 hím példány szövőpillét nevelt, melyet először Pestre, majd később 

 Bécsbe küldött L e d e r e r osztrák rovarászhoz, a ki az ő nevéről 

 Nemeophila 3Ietelkana-r\SLk nevezte el. Nemsokára nőstényét is si- 

 került felfedeznie s azóta évenként több példányban találta. Azonban 

 ez igen érdekes fajnak életmódját, nemkülönben átalakulási viszo- 

 nyait a legnagyobb titokban tartotta. A mint 1878-ban vele meg 

 ismerkedtem, köztünk oly barátságos és szívélyes viszony fejlődött ki, 

 hogy féltve őrzött titkát is közölte velem, de csak oly feltétel 

 mellett, hogy a míg ő él, addig senki előtt fel nem fedezem. Me- 



