124 



telkáoak miilt év tavaszán bekövetkezett halálával felmentve éreztem 

 magamat adott szavam alól s már folyóiratunk múlt évi folyamában 

 megigértem olvasóinknak, hogy alkalom adtán nyilvánosságra hozom 

 ennek az endemikus lepkefaj előfordulásának és felnevelésének titkát. 

 Ezalatt azonban az oly sokáig titkolt felfedezésnek más is nyomára 

 jött, a ki nem csinált belőle titkot, hanem nevezetes felfedezését sietett 

 közkincscsé tenni E felfedező L. Demaison franczia lepkész volt, 

 a ki 1885. május vége felé Francziaország déli részében a Reim 

 mellékén, Silleri falutól nem messze, nedves réteken két Nemeophíla 

 3Ietelkana-heYnyót talált, melyeket sikerült lepkévé is felnevelnie, 

 s ezen igazán érdekes és a franczia faunára felette nevezetes fel- 

 fedezését 1886-ban Bulletin entomologique czimű folyóiratban (pag. 

 LIV.) közzé is tette. Semmi okom sincs e felfedezés valódiságában 

 kételkedni, mert a mint tenyészik Dabas környékén, ép úgy előfor- 

 dulhat a Reim mellékén is, a melynek növényzeti és égalj i viszonyai 

 igen sokban megegyeznek a dabasi viszonyokkal és igy csupán csak 

 a jelen sorok megjelenését siette, illetőleg segítette elő. 



Ismeretes, hogy hasonló kinézésű, csakhogy egészen más rajzú 

 és világosabb szinű faj tenyészik Amur mellékén, a melyet Bremer 

 1860-ban felfedezve (tehát egy évvel később, mint Metelka találta) 

 1861-ben Nemeophüa Jíavida-nsik nevezte s írta le.*) E két tenyésző 

 helyről kapott példányok közt a különbség azonban oly szembetíínő, 

 hogy ugyanazon fajnak tartani nem lehet és a szakéríő azonnal meg- 

 tudja különböztetni, hogy ez Dabas, az pedig Amur mellékéről 

 való, azért leghelyesebb volna, a mint már Demaison is igen 

 helyesen megjegyzé, ha az ázsiait var. amuretisis-nek hívnánk, el- 

 hagyván a fiavida elnevezést. Ennélfogva jelen soraim csupán csak 

 a Dabas környékén előforduló és joggal Nemeophila Metelkcma-nak 

 nevezett lepkefaj első életviszonyaira vonatkoznak, elhagyván még a 

 nevezett lepke részletes leírását is, melyet olvasóink Frivaldszky 

 és L e d e r e r munkáiban ugy is megtalálhatnak. **) 



A hernyó kifejlődött korában 35—40 milliméter hosszú, szőrös 

 s mind kinézésre, mind pedig alkotára nézve a Nemeophila hernyókhoz 

 oly nagyon hasonlít, hogy első pillanatra alig lehet megkülönböz- 

 tetni. Barnásfekete, sárgásbarna színíí ; világos sárga keskenyebb 

 s szélesebb határvonallal és két hasonló szinű, de sokkal szélesebb 

 oldalsávval. Alul valamivel világosabb, háta sötétbarna vagy fekete. 



*) Acad. Imp. des Seien de St. Petersburg kiadványaiban. 

 **) Frivaldszky Imre : Jellemző adatok Magyarország faunájához. Pest, 

 1865. p. 146. - Lederer: Wien. entoraol. Monatschrift 1861 p. 162. 



