130 



nyékos, hűs helyeket kedveli és szeret tartózkodni a mocsarak 

 szélén, árkok mentén. A vizes, nedves területek buja növényzetében 

 feszítik ki néha igen terjedelmes kerek hálóikat, gyakran oly közel 

 egymáshoz, hogy hálóiknak keretei majdnem összeérnek. Például 

 említem csak Rékason a vasúti állomástól délre elterülő vizes 

 rétek árkaiban oly síírűn laknak évről-évre, hogy minden lépésnyi 

 távolságra biztosan egy-egy példányt lehet számítani, de előfordul 

 az is, hogy egy lépésre 5 — 6 háló van kifeszítve. 



Valamely árok, vagy álló vizzel telt mélyedés szélén a sötét- 

 színtí sáslevelek között, vagy az árnyékot vető bokor alján van 

 kifeszítve a többnyire elég nagy, erősszálú nem nagyon szabályos 

 kerek hálója. Ha nem nagyon széles az árok és a vize kiszárad a háló, 

 rendesen a két part közt az árkon keresztül terjed míg szé- 

 lesebb vizek mellett csak az egyik oldalon levő nővényszárak között 

 lebeg. A háló nagysága egy kifejlődött, ivarérett nősténynél átlag 

 30-40 cm. átmérőjű, egyes esetekben jóval nagyobb is. Hálójáról 

 rögtön rá lehet ismerni, mert oly jellemző sajátságok tüntetik ki, 

 melyek részben ugyan más kerek hálósoknál, és a közel rokon 

 keresztes pókok hálóinál is előfordulnak, de egyszersmind határo- 

 zottan meg is különböztetik. 



Az Argyope Brünnichii hálóját mindig közel a föld vagy víz 

 színéhez építi s ez rendszerint két részből áll, először egy kerek- 

 hálóból küllőkkel és csiga fonalakkal, másodszor egy az ez előtt, vele 

 párhuzamosan rendetlenül, össze-vissza húzott szálakból alkotott 

 ritka, de erősszálú hálóból, mely előbbinek védelméül szolgál. A 

 kerekháló kifeszítésénél csak úgy jár el, mint a keresztes pók ; — előbb 

 készíti a háló keretét, erős, hosszú fonalakkal körülhatárolva a háló 

 szélét. Ebbe húzza a küllőket, melyek körülbelül a középen össze- 

 futnak s úgy képezve a háló tércséjét, melyet a pók számos vékony 

 fonállal apró-likacsos mezővé alakít át ; ebből indulnak a küllők, 

 mint a kocsi kereknél, a sugarak irányában. A küllők száma nagy, 

 sűrűn egymás mellett haladnak szét és egymás között nem hagynak 

 nagy tért. A legtöbb esetben 32—37 küllőt számoltam meg egy 

 kifejlett nőstény hálójában, néha azonban e szám felemelkedett 

 47-re is. A spirál fonalak közel a tereséhez szabályosan vannak 

 húzva, a háló széle felé pedig rendetlenebbűi és ritkábban. Hogy mi- 

 képen jár el a pók mindezen fonalak húzásánál s hogy hogyan bajlódik 

 különösen az elsőknél azt itt leírni fölöslegesnek tartom, mert már 

 több helyen lett ismertetve, így Hermann pókfaunájában is igen 

 éríhetoeii és részletesen tárgyalja a keresztes pókoknál. Az Argyope 



