132 



És mégis ember ember után halad el hálója mellett anélkül, 

 hogy észrevenné ; utak melletti árkokban háló háló mellett van 

 kifeszítve feltűnően alig egy lépésnyire a gyalogösvénytől és az arra- 

 menők nem látják. Más különöfaen az apróbb állatok — mondhatom 

 — védelmet nyernek színezetük, alakjuk, tartózkodásuk stb. által ; 

 szinük többnyire olyan, mint a környezeté és így nem igen vehetők 

 észre, alakjuk hasonlít valami tárgyhoz, levélhez, faághoz, rügyhöz 

 stb., miáltal nem tűnnek fel, vagy rejtett helyet keresve elbújnak a 

 nagyobb állatok vagy emberek fürkésző szemei elől és így mene- 

 külnek meg. A pókok legtöbbje hasonlóan védi magát: a földön 

 tartózkodók földszintiek, a fatörzsen meglapult Philodromus poecilus 

 színezete annyira megfelel a fa kérgének, hogy azon még a leg- 

 gyakorlottabb szem is alig pillantja meg; a keresztes pókok valami 

 rejtekbe vonulnak vissza, a hol egyhamar nem találhatók fel. A Tro- 

 chosa földbe ássa magát, mások ismét kövek alá húzódnak. E szerint 

 mindegyik igyekszik elkerülni a figyelmet, hogy életét biztosítsa. 

 De az Argyope Brünnichii nem iparkodik magát elrejteni, ha- 

 nem százával található az út melletti árokban ; az ember köz- 

 vetlen mellette megy el és feltünősége daczára még se látja, mert 

 mozdulatlanul ül hálójában. 



Sokszor, ha gyűjtöttem ilyen helyen és az arra menő parasztok 

 meglátták az üvegcsékben a szép pókot, csodálkoztak, hogy még 

 ilyent is lehet ezen vidéken találni s midőn megmutattam nekik a 

 közvetlenül mellettünk levő hálóban egy ily példányt, még nagyobb 

 csodálkozással nézték, mert már sokszor mentek el mellette, de 

 soha sem vették észre. 



Hol nem oly dús a növényzet s a száraz talajból nád vagy 

 sás nem nő ki s hol nem takarja sötét árnyék élénk színüket, 

 ott több elővigyázattal is birnak. így réteken, ahol magasabb 

 fűszálak közzé kénytelenek hálójukat kifeszíteni, ott az egész 

 háló gyengébb, feltűnő czikczakos szalagja sokszor nincsen, a védő 

 hálója hiányzik s a pók maga nem is tartózkodik a hálóban, hanem 

 lebocsátkozik a fű aljára és annak szárai közölt bújik el nappal s 

 csak alkonyatkor vagy éjjel bátorkodik hálójára felmenni. 



Abban ülve nyugodtan, mozdulatlanul vár naphosszat példás 

 türelemmel. Ha veszedelmet sejt nem bocsátkozik le rögtön a földre, 

 mint azt a legtöbb keresztes pók teszi, hanem bizva magában ijesz- 

 tésre fogja a dolgot, vagy talán csak haragját akarja kifejezni, de 

 oly erővel rezzenti meg hálóját, hogy az majd beszakad, néhány 

 perczig Viigy még tovább is úgy rángatja azt és himbálódzik benne 



