Rovartani Lapok 



III. kötet. 1886. augusztus. 8. füzet. 



A magyarországi kéregpoloskák. 



A környezethez való alkalmazkodásnak egyik legszebb példáját 

 mutatják a rovarok között az A r a d i d á k vagyis kéregpolos- 

 kák. A kéregpoloskák alakja, színe, rajzai és általában egész kül- 

 seje mindenben találnak azokhoz a viszonyokhoz, a melyek között 

 e rovarok élnek. 



Fák kérge alatt tartózkodván, testük ennek megfelelőleg mindig 

 erősen lapított. Színük igénytelen szürkésbarna, sötétbarna vagy 

 fekete, legfeljebb némi jelentéktelen szürkés vagy sárgás elmosódott 

 foltokkal tarkázva. E mellett testük felső lapján hol gyengébb, hol 

 erősebb bordákat vagy ormokat viselnek, míg fejük, mellkasuk és 

 potrohúk szegélye többé-kevésbbé ki van csipkézve. Eme jellem- 

 vonások együttvéve olyan külsőt adnak e rovaroknak, hogy azok 

 inkább valami korhadó vagy száraz kéregdarabkához hasonlítanak. 

 Több faj annyira mimeli a fák kérgét, hogy az ilyen rovart, ha 

 valamely fa derekán pihen, még a gyakorlott szem is ahg veheti észre. 



A kéregpoloskák családjának főbb ismertető jelei különben a 

 következők : 



A test lapos és hosszúkás vagy tojásdad. A fejcsápok között 

 hosszan előre nyúlik. A szemek oldalvást kidülledtek ; a mellék- 

 szemek hiányzanak. A csápok négy, a szipóka három izülékből 

 állanak. A szárnyfedők többnyire mindig tökéletesen kifejlettek. A 

 lábak rövidek; a bokák két-izüléküek. 



E rovarok élő vagy elhalt fák kérge alatt és hasadékaikban 

 élnek s azoknak nedveivel táplálkoznak. Elvétve a fák derekán 

 vagy ágain is találhatók. Nem valószínű, hogy a fák kérgének le- 

 válását ők maguk idéznék elő ; sokkal hihetőbb, hogy rendesen 

 csak ott telepednek le, a hol a háncsréteg más okok miatt elhalt 

 s a kéreg és a fás rész közötti összefüggés meglazult. E szerint a 

 kéregpoloskák voltaképen nem tekinthetők kártékony rovaroknak. 

 Csak A 1 1 u m állí ja, hogy az Aradus cinnamomeus Panz. silán} 



12 



