163 



ezen etetést annyira megszokta, hogy midőn a íizemlélő hozzá köze- 

 ledett, rögtön hátsó hibáira s potrohára támaszkodva, száját i'eléje 

 nyitva tartotta, hogy a nyert falatot elkapja. 



Az álczák legidosbbjei — sejtjeik nyilt részét befödve — csak- 

 hamar magukat bebábozták. Június közepe táján elérték teljesen 

 kifejlett — image — állapotukat s elhagyták sejtjeiket. Néhány 

 nappal később kirepültek s építő anyagot magukkal hoz t-a hozzá- 

 fogtak — anyjuknak segítendő — a fészek kibővítéséhez, máskü- 

 lönben szintén olyan szelídek voltak, mint az anyadarázs, mert a 

 lelkész úr kikelésüktől fogva szoktatta őket. 



A későbbi generátiók — melyeknek kifejlődését különös 

 figyelemmel kisérte — dolgozókból és hímekből állottak. Ugyanis 

 a még üresen álló sejteket egy kis olajfestékkel jegyezte meg s 

 azt tapasztalta, hogy már június 15-én petékkel voltak telve, 

 melyekből öt nap múlva álczák keltek ki. Jun. 29-én bebábozták 

 magukat s két hétre reá az egyes sejtekből mint kész darázsok 

 bújtak ki, mit úgy végeztek, hogy a sejt fedelét kirágva, lassan 

 kimásztak, mellső lábaikkal és tapogatóikkal testüket tisztogatva a 

 sejtbe ismét belebújva, azt a hátramaradt piszoktól megszabadí- 

 tották, mely munka 15 perczig is eltartott. Ezután rögtön a do- 

 loghoz fogtak hozzá, a mi abból állott, hogy a náluknál idősebb 

 testvérektől átvették a kívülről hozott tápanyagot s a fejlődő ál- 

 czákat etették. Két nap múlva szintén kirepültek s építő anyagot 

 magukkal hozva folytatták fészkük kibővítését. Az anyadarázs az 

 üres sejtekbe petéket rakott s a nálánál kisebb dolgozókkal idő- 

 közben a második költéstér építéséhez fogott, mely a régi alatt 

 foglalt helyet és kis tányérnagyságú volt. 



Midőn Müller érdekes megfigyeléseivel annyira haladt volt, 

 az a baj támadt, hogy az anyadarázs kirepülve, többé vissza nem 

 tért, valószínűleg véletlen szerencsétlenség érte. Ugyan e tünemé- 

 nyeket tapasztalta ekkor, melyek anyátlan méhkasoknál fordulnak elő, 

 a dolgozók csakhamar elpusztultak s végre az egész fészek kiürült. 



Annál érdekesebb felfedezést tett Quentel lelkész 1884-ben 

 egy ilyen darázskoloniánál. *) U. i. azt tapasztalta, hogy az anyadarázs 

 elpusztulása után nemsokára egy új anyadarázs jelent meg, mely 

 az anyátlan kicsinyeket édes gyermekei gyanánt ápolta s fel is 

 nevelte, szóval az elpusztult anyadarázst tökéletesen helyettesítette 



*) j>Biene. Organ des Verbandes der Bieneuzüchter-Vereiue in beiden 

 Hessen, Nassau und Kreis Kreuznach« 1886. 1 , 3. és 4. sz. 



