173 



lépnek alchneumonideak, a melyek pusztításuknak némileg gátat 

 vetnek. Ez állatok ellen véJekezö szerek alig vannak, részben oka 

 ennek, hogy e kéx'déssel cldig alig foglalkoztak. Ajánlják ugyan az erős 

 magú, illékony szereket, milyenek a cliloroí'orm, kámfor, n.aplitalin stb., 

 mely szereket meg is próbálták és az állalkiik közül ugyan némelyek 

 elpusztulnak, de ezt nem lehet mindig az alkalmazott szer hatiísának 

 tulajdonítani. Igen sok rovarra alig hatnak, mert elkábulásukból rövid 

 idő múlva ismét felélednek. A chloroformot különösen a szárított 

 körisbogarakat pusztító állatkáknál h;isznál!)at(í kiviiló sikerrel, ahol 

 égy kiesiny n3'-itott eidnroformmal megtöltött edényt az anyagtartó 

 üveg felső részébe tesszünk, mire a chloroformgöz az egész anyagot 

 folytonosan át- meg átjárja. Oly szereknél pedig, amelyek kiállják a 

 hot, legczélszerübb, ha tartós meleg hőnek tesszük ki. 



A méhek oltalmazása télen át. Átéli hideg viharoknak a méhekre 

 nagy hatása vau s valahányszor csak ily vihar tör ki, a kasban 

 mindig nagy mozgalom uralkodik. Nem kevésbé veszélyes a, méhek 

 gyönge légzö szerveire nézve a hideg sürü köd is, mely télen és 

 őszszel oly gyakori, a köd ugyanis a légn^ilásokba behatolván nemcsak 

 azok légutait zárja el és okoz nehéz légzést, de a kas falait és a 

 sejteket is megnedvesíti, a mi a száraz helyet kedvelő állatkák egész- 

 ségére igen ártalmas. A vihar és köd azonban, ha hosszú csatornán 

 hatolnak a kasba, erejöket vesztik és méheknek bajt nem okoznak. 

 Ezen alapszik az apró elökamarácskáknak a köpü elé való alkalmazása, 

 melyek deszkából vannak készítve és 19 cm. hosszúak, 1 és fél cm. 

 magasak s 10 cm. szélesek. E kis kamra úgy állítandó a köpü elé, 

 hogy nyílása a kaséval pontosan összeessék aztán szeggel erősíttessék 

 meg. A kas nyilasa elé két bádogszelet szögeztetik, ezek feladata 

 az egerek bejutását megakadályozni. Ezen berendezés mellett a méhek 

 télen is szabadon járhatnak ki a kasból, továbbá a téli nap sem 

 süthet a kas nyilasára s a méhek folyton sötétben lehetnek; e kis 

 kamráeska megtöri a vihar erejét s meggátolja a köd bejutását. 

 Télen át minden kas nyilasa elé kellene tenni egy ily kamrácskát, 

 mert ez képes az egész kas népét az eldögléstöl megvédeni. 



A magyar Orvosok és Természetvizsgálók XXIII. vándor- 

 gyűlése. — Az 1884. kolera miatt elhalasztatott vándorgyűlés f. é. 

 augusztus hó 22—26. napjaiban tartatott meg Buziás-Temesvárott 

 több mint 200 tag részvételével. Mellőzve az üdvözlő és egyéb beszé- 

 deket, itt csupán csak azon szakelőadásokról fogunk megemlékezni, a 

 melyek tárgya az Ízeltlábú állatok köréből vannak véve. Legelső elő- 

 adó D r. C h y z e r Kornél, zemplémegyei főorvos úr volt, ki Zeinplén- 

 megye méh- féléiről értekezett. A hazánkban eddig ismert 500 méhfaj 

 közül Zemplémmegyében eddig körülbelül 250 fajt gyűjtött, a melyek 

 közül igen sok olyan is van, melyek eddig hazánkból nem voltak isme- 

 retesek. Ez érdekes s tanulságos értekezést a szerző szívességéből legkö- 

 zelebb egész terjedelemben közölni is fogjuk. 



2. Frivalszky János úr észrevételeket tett Tömösváry »Dél- 

 magyarország állattani tekintetben* czimü s általunk a júliusi füzetben 

 ismertetett közleményére, a melyben sok jellemző faj ki van hagyva 



