191 



találta, hogy négyzetméterenkínt 23 és még ennél is több álcza van 

 a földben. Tudván azt, liogy mily veszély fenyegeti termését, íuldjeit 

 háromszor szántatta*) fél 1;')— 20 cmnyi mélységig s összeszedte az 

 álezákat. A zsákmány 334 kg. azaz 172,000 álcza lett liektáronké-iit. 

 Összes költségei 12 frankra (4 frt 80 kr.) rúgtak, de tekintve azt, hogy 

 kitiinö termőföldet nyert, úgy költségei 3 frankkal (l frt 20 kr. ) 

 kevesbiiltek, — így tehát a tényleges irtási költség csak !) frank volt. 

 Jó repcze termése lett, míg szomszédjainak termése — kik semmit- 

 sem tettek — teljesen tönkrement. 



Francziaországban ugy a kormány mint a földbirtokosok részéről 

 igen gyakran díjak lesznek kitűzve a cserebogarak pusztítására, mé- 

 termázsánként 10 franccal fizetik. így például az als(') Seiue departe- 

 mentben egy alkalommal 1449 millió cserebogár lett elpusztítva, — 

 mily rettentő kárt okoztak volna ezek utódai ! 



Az összeszedésnél s egyszerű megölésnél egyéb pusztítási mód 

 sajnos eddigelé nem ismeretes. Az állatok közül bizonyára a varjúk 

 (főleg a Corvus frugilegus L. és C. monedula L.) azok, melyek az 

 álezákat nagyban pusztítják, tavasz kezdetén szántáskor ellepik a 

 szántóföldeket s végzik hasznos munkájokat. Sajnos azonban, hogy 

 egyes vidékeken már pusztuló félben vannak a sok indokolatlan 

 üldözés miatt, pedig elvégre is biztosítani kellene — ha kell törvényileg 

 is — ezen hasznos madarak teljes s okszerűtlen kipusztítását. 



A gabonamoiy. — A gabouamoly {Tinea granella) igen vesze- 

 delmes ellensége a magtárakban és padlásokon fekvő gabonának. 

 Bizonyosan mindenki ismeri magtárak ama ellenségét, melyet a télen 

 át garmadában fekvő gabonán, ha ez kellő gondozásban nem része- 

 sült, tavaszszal észlelhetünk, midőn mindenfelé mintegy pókhálóval 

 beszőtt, megi'ágott gabonaszemekből alkotott apró csomócskákat talá- 

 lunk, melyek rövid időn megrontják, dohos, kellemetlen szaguvá teszik 

 az egész garmadát. E jelenség okozója a gabonamoiy. Ez állat a lep- 

 kékhez tartozó kis állatka, melynek hossza csak fél cm. s szétterjeszteti 

 .szárnyainak szélessége 15 miliméter. Szárnyai keskenyek, a mellsőszár- 

 nyak barna vagy fekete rajzolattal fehér vagy szürkés alapszínnel bírnak. 

 Nyugalomban szárnyait fedél aliikulag hajtja össze, mi mellet azonban 

 azok végei kissé felfelé görbültek. A lepke igen gyakori és minden- 

 felé található ugy élő fákon, különösn a taplóval ellepett öreg fákon, 

 mint padlásokon a gerendázat hasadékaiban stb. A párosodás iitán 

 a nőstény petéit kizárólag csak gabonapadlásokon, magtárakban rakja 

 le a mi rendszerint május és június hóban szokott történni, midőn 

 is nem igen válogatva a gabona minőségét, a búza-, rozs-, árpa- vagy 

 zab-garmadákra rakja azokat. Peterakás után a nőstény elpusztul. 

 Ilyenkor oly elhanyagolt magtárakban, ahol a baj el van terjedve, 

 szanaszét igen nagy számban található az életczélját betöltött lepkék 

 hullája. A petéből kibujt hernyó sárgás fehér szinű, feje sárgásbarna 



*) A fölszáll tást legjobb április és október havában végezni, akkor az 

 álczák közelebb vannak a télszínhez, az év többi hónapjaiban — fó'Ieg télen jó 

 mélyre furakodnak. 



