214 



Schizoneura ianigera Hartg. — Az almafára az állatországbdl 

 való élösdiek közül legnevezetesebb a vértctü — Schizoneura Ianigera 

 Hartg. Hazája — ugy látszik — Észak-Amerika. De jelenleg Európa 

 több országban is meglehetősen el van terjedve. Hazánkban is több 

 helyen fellépett már és fellépte veszélyes alakot öltött, minek követ- 

 keztében a kormány az illető törvényhatóságok és gazdasági egyesü- 

 letek figyelmét is felhívta ez élősdire. ") 



A mintegy 1 5 milliméter hosszú kis állat szintén a levéltetvek 

 csoportjához tartozik ; magyar elnevezését onnét vette, hogy ha szét- 

 nyomjuk, piros nedv jő ki testéből. Legtöbbnyire a fiatal almafákat 

 támadja meg, különösen a széltől védett nyirkosabb levegőjű ker- 

 tekben; a fáknak vékonyabb, leginkább egy éves hajtásain nagyobb 

 csoportokban foglal helyet es szívócsöve segélyével a növény nedvét 

 szívja. Az ilyen helyeken aztán puha és leves daganat támad. Vénebb 

 fákon már TÍtkábban jelennek meg; leginkább csak akkor, ha a fagy 

 által vagy más módon megrongáltattak. — A fán ejtett sebek be- 

 gyógyulását akadályozzák és rendesen ezekben vonják meg magukat, 

 hol az üldözés elöl biztos helyet találnak. 



Könnyen felismerhetők arról, hogy a rézvörös vagy szürkés- 

 vörös szárnyatlan alakoknak potrohvégük fehér gyapjúszerü anyaggal 

 van borítva. Ugyancsak ily szőr borítja a fénylő fekete és barna 

 potrohú szárnyas alakokat is, melyeknek vékony áttetsző lábaik 

 vannak. Jelenlétüket elárulja az, hogy az ágaknak az a része, melyen 

 a vértetűnek gyarmata tanyázik, szintén fehér gyapjúnemű anyaggal 

 van bevonva. Az ág azon részén, hol a vértetű helyet foglal, egy kis 

 dudorodás látható, melynek folytonos és gyors növekedése következ- 

 tében az ág felreped. Az így származott sebhely mindig nagyobb lesz, 

 végire az egész ágat átfogja, kérgétől megfosztja és egészen tönkre teszi. 



Ezek is gyorsan szaporodnak mint a levéltetvek általában ; ta- 

 vasztól kezdve 8 — 9 ízben is eleveneket szülnek. Oszszel a szárnyas 

 alakok is előtűnnek és mihelyt petefészkükben 5 — 7 pete megérett, 

 tovább vándorolnak, hogy uj államot alakítsanak. Ezek között való- 

 színűleg hím és nő egyének vannak. A nőstények télre olyan tojá- 

 sokat tojnak, melyekből tavaszkor csak nőstények fejlődnek. Egyik 

 fáról a másikra hihetőleg az őket környező gyapjúnemű burok segé- 

 lyével jutnak, melybe a szél könnyen belekapaszkodik és az egész 

 állatot tovább viszi. 



A földművelési minisztérium fentebb idézett rendeletében a 

 következő óvó és irtó eljárást ajánlja a vértetű ellen : 1. Azokról a 

 helyekről, melyeken a vértetű már fellépett nem kell almafát vásá- 

 rolni. Ha nem j)uhatolható ki, hogy mely helyről valók az almafák, 

 abban az esetben az elültetús előtt czélszerű azokat kefével jól meg- 

 dörzsölni ; azokat az éi'des helyeket pedig, melyeket kefével elérni 

 nem lehet, fakenőcscsel **) bekenni. 2. Irtószerül ajánlható : dohánylé, 

 eczet, gázvíz, hamulúg, borszesz, petróleum és különösen a 12 liter 



*) Földművelési minisztériam 1.S78, 3488. sz. a. körlevele. 

 **) " 5 3'gJ'a'g) "Vs szarvasmarha trágya, ',5 mész vagy hamu. 



