15 
Synes det ikke, som om det kunde være R. arvalis eller 
oxyrrhinus 2, der jo fjerner sig saa langt fra Lavningerne, som 
Linné her. har stådt paa? Til dens særegne Levevis havde da 
Linné fårst givet et betegnende Bidrag; men jeg vil dog ikke 
undlade at gjåre opmærksom paa, at det just var den butsnu- 
dede Art, R. platyrrhinus, som jeg under maaskee noget lignende (?) 
Forhold traf paa Skotlands Fjelde (Ben Nevis f. Ex.); see min 
fårste Meddelelse om disse Fråer i d. K. D. Vid. Selsk. Over- 
sigt 1846 S. 95. 
At Rana temporaria Linn. ikke var og ikke kunde være min 
R. platyrrhinus, saaledes som det almindelig var antaget, er alt- 
saa vist; men kun under den bestemte Forudsætning, at der her 
i Norden blot var de ovennævnte to Former af Rana temporaria- 
Gruppen, vilde det blive sikkert, at den var og kun kunde være 
R. otyrrhinus, og navnlig sammes Hun. Dersom der imidlertid 
findes hos os endnu en tredie Form af samme Frå-Gruppe, der 
ligeledes maatte have en stårre og haardere Tommelknude og en 
kortere Svommehud mellem Bagfodens Tæer, idetmindste hos det 
qvindelige Kjån, saa vil det neppe være muligt, ialfald ikke uden ved 
en nåie Gjennemsågelse af den Egn paa Øland, hvorfra Linné. 
oprindeligen beskrev sin Frå, at .angive, til hvilken af dem hans 
Rana temporaria vilde blive at henfåre. Forekomsten af en saa- 
dan tredie Form hårer til Mulighederne, og for at fremkalde en 
nøjere Eftersågelse blandt. vore Fråer af denne Gruppe, anseer ” 
jeg det for hensigtsmæssigt at lede Opmærksomheden hen paa 
en Frå, som i de senere Aar er blevet iagttaget i de vestlige 
og sydlige Lande af Europa (Frankrig, Schweitz, Italien+)) og be- 
skrevet under Navn af Rana agilis Tåom. Slige nåiere og skarpere 
Artsundersågelser have jo desuden i Nutiden faaet en egen og 
forhåiet Betydning derved, at den nu saa stærkt hyldede Anta- 
+) Sidste Land ifålge Meddelelse i Brev fra Hr. Dr. Fatio. 
