22 
digt utdunstade et osynligt rågn; ty desse små djur ålska sådant clima 
med Violstenen 1125. och Linnæa 522. De woro mycket like med Padd- 
ungar (Faun. 253), men af derags fåtter og hoppande mårktes, at de 
woro et annat species, som får detta aldrig blifwit bekant; ty år nådigt 
at beskrifwa det samma. Framfåtterne hade- 4 tår, som woro aldeles 
klåfde ifrån hvarandra. Backfåtterne hade 5 tår, som woro mindre 
klåfde, eller något litet lykte, af hvilka tår den fjerde war långst. 
Kroppen war inunder grå, men ofwan uppå mårkblek (fusco-lividum) - 
med en mårk rand, som gick ifrån ådgonen bårt åt sidan. 
Ogonen woro swarta, med en gulfårgad ring eller Iris. Gumpen (anus) 
war trubbig med några hvita bleka punkter inunder.« 
Af alle Udtrykkene fåler Læseren strax, at Linné ikke her 
mente at have nogen. lempelig Afændring og endnu mindre nogen 
blot Farvevarietet af unge Skruptudser for sig, men noget fra 
disse aldeles forskjelligt, noget, for at holde os nær til hans 
egne Udtryk (see strax ovenfor), som endnu ingen anden Natur- 
forsker havde gjort Bekjendtskab med. 
Linné indfårte den derfor ogsaa i sine senere systematiske 
”og faunistiske Arbeider som selvstændig Art og fastholdt den. 
som saadan indtil de allersidste Udgaver af disse, hvad der nok- 
som fremgaaer af nedenstaaende Uddrag, j 
I den Aaret efter Vestgåta- Reisens Publication udkomne, 
af Linné selv som sjette betegnede Udgave af Systema Naturæ 
(1748), indfåres Arten saaledes gen. 94 (p. 37) sp. 5 med en 
latinsk Diagnose, der bestaaer af den ovenanfårte fårste Linie 
af hans Beskrivelse i Reisebogen og et Tillæg af fire Ord om 
Bagendens butte eller afskaarne Form og Gumpens Farveteg- 
ning paa Undersiden, nemlig: ,ano obtuso subtus punctato.” 
Ti Aar derefter (1758) opfører Linné den i Systema Naturæ 
X. gen. 106, sp. 3 med særligt Artsnavn Rana rubeta og med den 
noget ændrede Diagnose: R. corpore verrucoso, ano obtuso subtus 
punctato, til hvilken han fåier Henvisningen til de to tidligere 
