66 
Af forånstaaende Arter er der en, nemlig Q. Garryana, som 
ogsaa voxer i Oregon, og to (Q. pungens og berberidifolia), som 
tillige forekomme i Ny-Mexico. 
Den Gruppe af Ege (Eulepidobalanus), som tæller de fleste 
Arter i Californien, er den samme, hvortil den nordeuropæiske 
Stilkeg (Q. pedunculata) og navnlig Vinter- eller Drue-Egen (Q. ses- 
siliflora) hårer, en Gruppe som overhovedet er den herskende i 
den nordlige tempererede Zone hele Jorden rundt, De califor- 
niske Årter have ligesom Drue-Egen siddende Frugter, og Bla- 
dene ere paa Underfladen filtede. eller dunhaarede. De naa ikke 
vore Ege i Stårrelse, men blive dog anselige Træer paa 80—90 
Fods Håide og med 5—6 Fod i Stammetvermaal, I Nordcali- 
fornien udgjåre de den væsentligste Bestanddel af Skovene, især 
i en- Håide af 1000—3000 Fod, men endnu paa 5000 Fod 
træffes de blandede i Fyrreskovene. Den ved sine lange og 
smalle Frugter udmærkede Q. lobata danner de smukke, park- 
lignende, med Græssletter vexlende Skove, som dække Sacra- 
mentodalen, og dens Frugter udgjorge ifålge Fremont (Geograph. 
Memoir upon Upper Galifornia, 4848) Indianernes væsentligste 
Næringsmiddel af Planteriget, fårend den hvide Race tog Landet 
i Besiddelse, Fremont saa overalt udenfor og i Indianerhytterne 
store Vidiekurve fulde af Agern til Vinterforbrug. 
Efter Eulepidobalanus er den ved sine læderagtige, stive, tor- 
mettandede Blade kjendelige Ilex-Gruppe, der er karakteristisk for 
Middelhavslandene baade i den gamle og den nye Verden, for- 
holdsvis stærkt repræsenteret i Californien, men Quercus ågri= 
folia udgjår det mest ejendommelige Eletient blandt' de califor- 
niske Cupuliferer, 
% 
af Afbildningen er det dog tydeligt nok, at den ikke kan håre til Ege- 
slægten. Den har nemlig oprette Rakler. Den maa enten være en 
Pasania eller Castanopsis, og efter Salene at dåmme maa den 
snarest henhåre til sidstnævnte Slægt, hvori den maaske vil komme 
til at danne en egen Section. 
