El Bidrag til Kundskab om dimorfe og dichogame 
Blomster. 
Af A. S. Orsted. 
(Meddelt den 3die Februar 1869.) 
D. 8jelder som almindelig Regel, at medens Særkjånsplantens 
Han- og Hunbloømster altid ere idetmindste noget forskjellige, 
ere derimod hos Tvekjånsplanten alle Blomster ens. At der 
imiglertiq findes Afvigelser fra denne Regel, eller at der hos . 
visse Tvekjånsplanter gjår sig en Dimorfisme gjeldende i Blom- 
sterne; har allerede været bekjendt i det forrige Aarhundrede, 
men det er fårst i den senere Tid, at dette Forhold er bleven 
gjort til Gjenstand for omhyggelige Undersågelser. Dimorfismen 
viser Sig under en dobbelt Form. Den ene Slags Dimorfisme 
er den, ger t, Ex. Viser sig hos Primula officinalis, og som be- 
staaer deri, at nogle Exemplarer have Blomster med en lang 
Griffel og korte eller lavere nede paa Kronen fæstede Ståv- 
dragere, medens hos andre Exemplarer alle Blomsterne ere for- 
synede med en kort Griffel og lange eller håiere oppe paa 
Kronen fæstede Ståvdragere. Det er denne Dimorfisme, "der 
Ogsaa ér bleven kaldet Heterostyli, hvis særegne Betydning for 
Befrugtningen Darwin først har bevist, idet han ved Forsåg har 
godtgjort, at en langgriflet eller en kortgriflet Blomst enten al- 
deles ikke eller kun ufuldstændig befrugtes ved Ståvet af sine 
