120 
Familia: Bucconidæ. 
186 (77). Bucco chacuru Vieill. 
Brasil. Dormiåo, Jåo tolo. 
Er til enhver Aarstid overmaade hyppig i Camposegnene; 
Lund har truffet den allerede i Såo Paulo ved Byerne Campinas 
og Hytut, og fra disse Egne udbreder den sig over alle de indre 
Campoer, mod Vest ialfald ind i Provindsen Mato Grosso, hvor 
Natterer har iagttaget den, og Nord paa idetmindste gjennem 
en stor Deel af Såo Franciscos Floddal. Man seer den i Om- 
egnen af Lagoa Santa ganske almindeligt enkeltviis eller parviis 
paa dyrkede Steder, i aabent Buskads eller lave Træer, hvor den 
ligesom dens Slægtninge ofte sidder timeviis stille og flegmatisk 
paa den samme Green uden at råre sig, med mindre den faaer 
Oie paa et sig nærmende Insekt, da den pludselig flyver ud, 
griber Insektet og derpaa atter vender tilbage til sin gamle Plads. 
Den er kun lidet sky for Mennesker, man kan komme den ganske 
nær, forend den bekvemmer sig til at flyve bort”). Det er dette 
dens dorske, ligegyldige Væsen, der har givet Anledning til de 
Benævnelser, Brasilianerne have for den (Syvsover, Tossehans), 
og den er paa Grund af sin Dvaskhed en af de Fugle, som det” 
er allerlettest at skyde, men tillige en af de meest seiglivede, 
som kan leve endog flere Dage med meget betydelige Skudsaar. 
Efter min Erfaring er der ingen Forskjel paa Kjoånnenes 
Dragt, og Prof. Burmeister tager Feil, nåar han angiver det 
Modsatte, Hos den gamle Hun svinde de mårke Tværstreger 
paa Brystet og Midten af Bugen ikke mindre end hos den gamle 
Han, og disse Deles Grundfarve beholder som oftest, og lige 
ofte hos begge Kjån, et svagt isabelleguult Anstråg. Derimod 
har unægtelig den unge Fugl, saaledes som Burmeister siger, 
æ) Denne Ligegyldighed synes at charakterisere ogsaa de andre Arter. 1 
ds Optegnelser finder jeg anført, at han engang i Nærheden af 
smok By Aldea da Pedra ved Parahybafloden traf fire Individer af 
Swainsonii siddende i et fritstaaende Træ, fra hvilket de lode 
sig skyde ned alle fire, det ene efter det andet. 
