235 
Andet Afsnit. 
Dyrlevningerne ide danske Kalktufdannelser. 
Paa .Levninger af Hvirveldyr synes vore Kalktufdannelser 
at være fattige, og Alt, hvad jeg har deraf, er nogle Been af 
en Fro& fra Maglekilde; forudsat at disse Knogler have tilhårt eet 
og samme Individ, antåger Dr. Litken dette for at havé været 
en Rana platyrrhinus Stp. Jeg har ikke selv fundet disse Been, 
men fåaet dem af en Ven, som interesserede sig for mine Under- 
sågelser. Da jeg modtog dem, vare de udtagne af Stenen og 
næsten fuldstændig rensede, og kun én Ryghvirvel har Marvhulen 
tildeels fyldt med Noget, der seer ud som Kalktuf. Jeg veed 
saaledes ikke med Bestemthed, om de virkelig tilhåre Kalktuffen 
eller senere ere komne ind i en Huulhed deri. 
Alle de åvrige Dyrlevninger ere Land- og Ferskvands- 
conchylier, Om deres Opbevaringstilstand er der ikke Meget 
at sige. De have mistet den dyriske Materie og deres oprinde- 
lige Farve, og ere blevne hvide eller blegt rådliggule; de brune 
Baand, hvormed Skallerne af flere stårre Helixz-Arter ere tegnede, 
saavel som Pletterne paa Helix rotundata ere endnu ganske tyde- 
lige, kun meget blegere end paa friske Exemplarer. 1 Reglen 
re Skallerne endnu gjennemskinnende, og de, der i frisk Til- 
stand udmærke sig ved deres Glands, som Zua lubrica og ad- 
skillige af de smaa Heliz-Arter, ere ogsaa i fossil Tilstand 
mere glindsende end de andre. De ere naturligviis skråbeligere 
end friske Exemplarer, og nogle af dem, f. Ex. de stårre Lim- 
næer, overordentlig skråbelige. Jeg har derfor behandlet en stor 
Deel af mine Exemplarer med Vandglas paa den Maade, som 
Hårnes angiver"): jeg blandede 1 Deel af det Vandglas, som 
man kjober, med 2—3 Dele Vand og ophedede denne Blanding 
til Kogning; jeg holdt nu Conehylierne et Oieblik. deri og lod ” 
dem derpaa tårre. Jeg hår al Grund til at være tilfreds med 
7) Abhandl. d..k..k. geolog. Reichsanstalt,. III, Wien 1856, S. 15. Hårnes 
angiver ikke, hvor stærk en seer han brugte, og jeg har altid 
kun blandet de to Vædsker efter Oiemaal. 
